kumppanuus
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]kumppanuus (40)
- kumppanina oleminen
- molempia osapuolia hyödyttävä liikesuhde
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈkumpːɑnuːs/
- tavutus: kump‧pa‧nuus
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | kumppanuus | kumppanuudet |
genetiivi | kumppanuuden | kumppanuuksien |
partitiivi | kumppanuutta | kumppanuuksia |
akkusatiivi | kumppanuus; kumppanuuden |
kumppanuudet |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | kumppanuudessa | kumppanuuksissa |
elatiivi | kumppanuudesta | kumppanuuksista |
illatiivi | kumppanuuteen | kumppanuuksiin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | kumppanuudella | kumppanuuksilla |
ablatiivi | kumppanuudelta | kumppanuuksilta |
allatiivi | kumppanuudelle | kumppanuuksille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | kumppanuutena | kumppanuuksina |
translatiivi | kumppanuudeksi | kumppanuuksiksi |
abessiivi | kumppanuudetta | kumppanuuksitta |
instruktiivi | – | kumppanuuksin |
komitatiivi | – | kumppanuuksine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | - | |
heikko vartalo | kumppanuude- | |
vahva vartalo | kumppanuute- | |
konsonantti- vartalo |
kumppanuut- |
Etymologia
[muokkaa]Käännökset
[muokkaa]1. kumppanina oleminen
|
|
Aiheesta muualla
[muokkaa]- kumppanuus Kielitoimiston sanakirjassa