vitja
Suomi
[muokkaa]Interjektio
[muokkaa]vitja
- vittu-sanan sijasta käytettävä lievä voimasana
- Voi vitja että on tylsää!
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈʋit̪jɑ/
- tavutus: vit‧ja
Substantiivi
[muokkaa]![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2a/Portrait%2C_man%2C_moustache%2C_watch_chain_Fortepan_11097.jpg/220px-Portrait%2C_man%2C_moustache%2C_watch_chain_Fortepan_11097.jpg)
vitja (9)
- ohut ketju, useimmin taskukellon
- vitjojen (Dichondra) suvun kasvi
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | vitja | vitjat |
genetiivi | vitjan | vitjojen (vitjain) |
partitiivi | vitjaa | vitjoja |
akkusatiivi | vitja; vitjan |
vitjat |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | vitjassa | vitjoissa |
elatiivi | vitjasta | vitjoista |
illatiivi | vitjaan | vitjoihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | vitjalla | vitjoilla |
ablatiivi | vitjalta | vitjoilta |
allatiivi | vitjalle | vitjoille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | vitjana | vitjoina |
translatiivi | vitjaksi | vitjoiksi |
abessiivi | vitjatta | vitjoitta |
instruktiivi | – | vitjoin |
komitatiivi | – | vitjoine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | vitja- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
- |
Etymologia
[muokkaa]vanha germaaninen laina[1]
Liittyvät sanat
[muokkaa]Yhdyssanat
[muokkaa]kultavitja, taskukellonvitjat, vitjakuula, vitjamies
Aiheesta muualla
[muokkaa]- vitja Kielitoimiston sanakirjassa
Viitteet
[muokkaa]- ↑ Hakulinen, Lauri: Suomen kielen rakenne ja kehitys, s. 360. Helsingin yliopiston suomen kielen laitos, 2000 (1978). ISBN 951-45-9221-2.