ranskankielinen
Étymologie
[modifier le wikicode]- De ranskan (génitif de ranska, « français »), kieli (« langue ») et -inen. Dérivé de la locution nominale ranskan kieli.
Adjectif
[modifier le wikicode]ranskankielinen \ˈrɑns.kɑŋ.ˌkie.li.nen\
- Francophone, en français, en langue française.
Nom commun
[modifier le wikicode]ranskankielinen \ˈrɑns.kɑŋ.ˌkie.li.nen\
Cas | Singulier | Pluriel |
---|---|---|
Nominatif | ranskankielinen | ranskankieliset |
Génitif | ranskankielisen | ranskankielisten ranskankielisien |
Partitif | ranskankielistä | ranskankielisiä |
Accusatif | ranskankielinen [1] ranskankielisen [2] |
ranskankieliset |
Inessif | ranskankielisessä | ranskankielisissä |
Illatif | ranskankieliseen | ranskankielisiin |
Élatif | ranskankielisestä | ranskankielisistä |
Adessif | ranskankielisellä | ranskankielisillä |
Allatif | ranskankieliselle | ranskankielisille |
Ablatif | ranskankieliseltä | ranskankielisiltä |
Essif | ranskankielisenä | ranskankielisinä |
Translatif | ranskankieliseksi | ranskankielisiksi |
Abessif | ranskankielisettä | ranskankielisittä |
Instructif | — | ranskankielisin |
Comitatif | — | ranskankielisine [3] |
Distributif | — | ranskankielisittäin |
Prolatif | — | ranskankielisitse |
|