ליונל ווטסון
לידה |
1901 ניו זילנד ![]() |
---|---|
פטירה |
1969 (בגיל 68 בערך) חיפה, ישראל ![]() |
ענף מדעי |
הנדסה אזרחית ![]() |
מקום מגורים |
![]() ![]() ![]() |
מקום קבורה |
מתחם בתי הקברות בחיפה ![]() |
הערות | מהנדס העיר חיפה בשנים 1934–1951 |
![]() ![]() |
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0b/Lionel_Watson_grave.jpg/250px-Lionel_Watson_grave.jpg)
ג'ון ליונל אייריי ווטסון (John Lionel Airay Watson; 1901–1969) היה מהנדס העיר חיפה בשנים 1934–1951.
ביוגרפיה
[עריכת קוד מקור | עריכה]ליונל נולד בניו זילנד לכומר פרוטסטנטי. למד הנדסה אזרחית באנגליה ושרת במספר מועצות מקומיות וכן בדרום אפריקה. בשנת 1934 הגיע ווטסון לארץ ישראל והשתקע בחיפה, ולאחר הקמת נמל מים עמוקים בעיר הועבר למחלקת ההנדסה בעיריית חיפה כדי לעמוד בראשה. בין השנים 1945-1944 כיהן כנשיא מועדון הרוטרי החיפאי[1].
בשנת 1948, עם תום המנדט הבריטי בארץ ישראל, לא עזב ווטסון את הארץ כשאר אנשי המינהל הבריטים אלא נשאר לשרת בעירייה. ווטסון כיהן בתפקידו עד לשנת 1951 עת מונה, בשנת 1952, למהנדס כבישים במע"צ ומאוחר יותר כמהנדס תברואה ראשי במשרד הבריאות[1].
ווטסון הטביע את חותמו על התכנון האורבני של חיפה, דגל בתפיסות ההנדסה והאדריכלות המודרניות והרבה ליישם את נושא השטחים הציבוריים הפתוחים במרחב העירוני. כמו כן הוא נטל חלק משמעותי בבחירת סמל העיר חיפה.
ווטסון נשא לאישה את רבקה[2], שהייתה מזכירתו במשך 10 שנים.
ליונל ווטסון נפטר בשנת 1969 ונקבר בבית הקברות של הקהילה המשיחית שבחיפה. על שמו אחד הרחובות הראשיים בשכונת רמת בגין בעיר, ו"קרן ווטסון" - קרן מלגות במועדון הרוטרי החיפאי[1].
לקריאה נוספת
[עריכת קוד מקור | עריכה]- Kolodney, Z., (2012) ‘‘Between Landscape Production and Representation”. The Journal of Architecture (JoA), themed issue on ‘Critical Perspectives on Landscape’, (17:1) pp. 97-118
קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- אמציה פלד, רחוב ווטסון, בתוך "מדריך רחובות חיפה", באתר האינטרנט של עיריית חיפה
- ליונל ווטסון, בספרו של דוד הכהן "עת לספר", עמ' 32 - 33 (באנגלית)
הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^ 1 2 3 קרנות המועדון - מועדון רוטרי חיפה.
- ^ רבקה ווטסון לבית זינברג נולדה בפולין בתחילת המאה ה-20 והיגרה לארצות הברית בהיותה בת 12. בנעוריה הצטרפה לתנועת הנוער הציונית, ובשנת 1932 הגיעה כתיירת לארץ ישראל.