Bakcsó
Bakcsó | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Természetvédelmi státusz | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Nem fenyegetett![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Magyarországon fokozottan védett Természetvédelmi érték: 100 000 Ft | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Rendszertani besorolás | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Tudományos név | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Nycticorax nycticorax (Linnaeus, 1758) | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Elterjedés | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
![]() Elterjedési területe
| ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Hivatkozások | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Bakcsó témájú médiaállományokat és Bakcsó témájú kategóriát. |
A bakcsó (Nycticorax nycticorax) a madarak (Aves) osztályának a gödényalakúak (Pelecaniformes) rendjébe, ezen belül a gémfélék (Ardeidae) családjába és a gémformák (Ardeinae) alcsaládjába tartozó faj.[1][2] Népies neve vakvarjú, kvakvarjú, oláhpap, kakcsó, vasfejű vakkánya.
Rendszerezése
[szerkesztés]A fajt Carl von Linné svéd természettudós írta le 1758-ban, az Ardea nembe Ardea Nycticorax néven.[3]
Alfajai
[szerkesztés]- Nycticorax nycticorax nycticorax – Európa, Ázsia és Afrika területén él; ez az alapfaj
- feketekoronás bakcsó (Nycticorax nycticorax hoactli)[4] Észak- és Közép-Amerikában, valamint a Hawaii-szigeteken
- Nycticorax nycticorax obscurus – Dél-Amerika északi és középső részén fordul elő
- Nycticorax nycticorax falklandicus – a Falkland-szigeteken él
Előfordulása
[szerkesztés]Észak-Amerika, Európa és Ázsia területén fészkel, telelni délre vonul, eljut Dél-Amerikába és Afrikába is.
Természetes élőhelyei a fészkelésnél az ártéri ligeterdők, mocsarak, lápok, tavak, folyók és patakok környéke, a telet szubtrópusi vagy trópusi síkvidéki esőerdőkben és mangroveerdőkben tölti.[5]
Kárpát-medencei előfordulása
[szerkesztés]Magyarországon rendszeres fészkelő, március-október hónapokban észlelhető. Állománya stabil, 2400-3600 költő pár közé tehető.[6] Elsősorban a Tisza-tó, a Felső-Tisza és a Kis-Balaton vidékén fordulnak elő, de gyérebb állománnyal az egész Dél-Alföldön, a Tisza mentén, a Velencei-tónál és a Kisalföldön, valamint Délnyugat-Magyarországon is találkozhatunk. Az Északi- és a Dunántúli-középhegységben, valamint Magyarország legnyugatibb régióiban ritkának mondható.
Megjelenése
[szerkesztés]Testhossza 58–65 centiméter, szárnyfesztávolsága 105–112 centiméter, testtömege pedig 500–800 gramm.[6] A bakcsó a kisebb termetű gémfélék közé tartozik, ráadásul jellegzetes gubbasztó testtartása miatt még valós méreténél is kisebbnek tűnik. A kifejlett bakcsó tollazata alapvetően fekete-fehér. Csőre, feje teteje és háta fekete, szárnytollai szürkések, arca, nyaka és hasoldala fehér. Szeme vörös. Halványzöld lába a párzási időszakban sárgás vagy vöröses színűvé válik, hasonlóan arcbőréhez. Bóbitája néhány hosszú, fehér tollból áll. A fiatal példányok sötétbarna rejtőszínűek vajszínű pettyekkel, és olykor összekeverhetőek a hasonló méretű, összességében világosabb színezetű és csíkos bölömbikával.
![]() |
![]() |
Életmódja
[szerkesztés]Bujkáló természetű, szürkület idején lesz aktív (erre utal tudományos elnevezése is: Nycticorax, ’éjszakai holló’), nappal pedig csapatosan pihen élőhelyén, a nádasok vízközeli peremén, fűzfákon. Bár társas lény, inkább magányosan vadászik: halakat, békákat, vízirovarokat és kisebb emlősöket fogyaszt. Ha fiókái vannak, nappal is kutat táplálék után.
Szaporodása
[szerkesztés]A gémfélék többségéhez hasonlóan költőtelepeket alkot, elsősorban a nádasban, fűzbokrokban, ártéri fákon. A kolóniákban olykor más gémfélék is előfordulnak. A telepen belül minden hímnek megvan a maga territóriuma, amit látványosan védelmez a betolakodókkal szemben: leszegi a fejét és felborzolja nyakán, hátán és a mellén a tollait, közben rövid kiáltásokat hallat. A partnert viszont csőrfenéssel és jelképes tollápolással üdvözli.
A fészket a tojó építi a hím által összehordott gallyakból és náddarabokból. A rendetlen, durván összerótt fészket évről évre bővítik. A tojó három-öt tojást rak kétnapos eltéréssel, ami megkönnyíti a későbbiekben a fiókák táplálását, emellett az előbb kikelt példányoknak nagyobb esélye lesz a túlélésre táplálékban szegény években. A tojások 20-22 nap után kelnek ki hat-nyolc napos eltéréssel, és a sötét tollazatú fiókák összességében 40-50 nap után repülnek ki. Közben mindkét szülő részt vesz a táplálásukban.
![]() |
![]() |
![]() |
Természetvédelmi helyzete
[szerkesztés]Az elterjedési területe rendkívül nagy, egyedszáma csökken, de még nem éri el a kritikus szintet. A Természetvédelmi Világszövetség Vörös listáján nem fenyegetett fajként szerepel,[5] Magyarországon fokozottan védett, természetvédelmi értéke 100 000 forint.[6]
Folklór
[szerkesztés]A vakvarjú elnevezés leginkább a Csíp, csíp, csóka című gyermekmondókából ismert:
- Csip-csip csóka,
- vak varjúcska.
- Komámasszony kéreti a szekerét,
- nem adhatom oda, tyúkok ülnek rajta.:
- Hess, hess, hess!:
- Csip-csip csóka,
- Vakvarjúcska.
- Jó volt-e a
- Kisfiúcska?
- Ha jó volt a
- Kisfiúcska,
- Nem csíp meg a
- Vakvarjúcska.
Fekete István: Tüskevár c. regényében is említik:[7]
- "A madársereg elcsendesedett, és elfogyott a levegőből. Szétrepültek a messzeségbe, vagy leereszkedtek újra a vízre. Gyula meg-megállt, ha felettük elszállt valami.
- – Ez mi?
- – Szürkegém.
- – Hát ez, Matula bácsi?
- – Bakcsó, de úgy is mondják: vakvarjú.
- – De azért lát, ugye?
- – Nem azért mondják, mert vak, hanem azért, mert úgy szól, hogy: kvak-vak…
- – Furcsa.
- – Mér lenne furcsa? Azt mondja, hát azt mondja. Ű tudja, hogy mit kell mondani…"
Képek
[szerkesztés]Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ A Jboyd.net rendszerbesorolása. (Hozzáférés: 2020. október 24.)
- ↑ A taxon adatlapja az ITIS adatbázisában. Integrated Taxonomic Information System. (Hozzáférés: 2020. október 24.)
- ↑ Avibase. (Hozzáférés: 2020. október 24.)
- ↑ Fesztáv (Wingspan)
- ↑ a b A faj adatlapja a BirdLife International oldalán. (Hozzáférés: 2020. január 18.)
- ↑ a b c Magyar Madártani és Természetvédelmi Egyesület. (Hozzáférés: 2020. október 24.)
- ↑ Milyen madár az a "vakvarjúcska"?. Somogy Természetvédelmi Szervezet. [2023. november 28-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2023. november 28.)
Források
[szerkesztés]- A faj szerepel a Természetvédelmi Világszövetség Vörös Listáján. IUCN. (Hozzáférés: 2009. szeptember 4.)
- Hermann Heinzel – Richard Fitter – John Parslow: Európa madarai. ISBN 963-545-194-6
- Kárpátkert
- Zimányi István: Miért?, 2007, ISBN 978-963-06-3185-3
- Csodálatos állatvilág, (Wildlife Fact-File). Budapest: Mester Kiadó (2000). ISBN 963-86092-0-6
További információk
[szerkesztés]- Nycticorax
- Madárfajok
- A Kárpát-medence madarai
- Magyarország madarai
- Európa madarai
- Románia madarai
- Kanada madarai
- Észak-Amerika madarai
- Dél-Amerika madarai
- Magyarországon fokozottan védett állatok
- Az Arab-félszigeti sivatag madarai
- Afrika madarai
- Madagaszkár madarai
- Zanzibár madarai
- A Comore-szigetek madarai
- A Seychelle-szigetek madarai