Bertil Gotthard Ohlin
Bertil Gotthard Ohlin | |
![]() | |
az 1950-es években | |
Született | 1899. április 23.[1][2][3][4][5] Klippans församling[3][6][7] |
Elhunyt | 1979. augusztus 3. (80 évesen)[1][2][8][3][4] Vålådalens Fjällstation[7] |
Állampolgársága | svéd |
Házastársa | Evy Ohlin[3][7] |
Gyermekei |
|
Szülei | Elis Ohlin |
Foglalkozása |
|
Tisztsége |
|
Iskolái |
|
Kitüntetései |
|
Sírhelye | Norra Bregravningsplatsen (1979. szeptember 14. – , Gravnummer 22 1 13A 190)[13][14] |
![]() | |
Bertil Gotthard Ohlin aláírása | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Bertil Gotthard Ohlin témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Bertil Gotthard Ohlin (IPA [uˈliːn]; Klippan, 1899. április 23. – Vålådalen, 1979. augusztus 3.) svéd közgazdász, politikus. A nemzetközi kereskedelmi és tőkemozgási elméletek modernizálásáért 1977-ben James Edward Meade-del megosztva Közgazdasági Nobel-emlékdíjat kapott. Emellett mintegy három évtizeden át a svéd politikai élet prominens alakja, 1944–1967 között a Néppárt vezetője, 1944–1945 között kereskedelmi miniszter volt.
Élete
[szerkesztés]Dél-svédországi vidéki középosztálybeli családban született. A Lundi Egyetem üzleti ügyviteli iskolájában végezte el középiskolai tanulmányait 1913–1917 között. Ezt követően a Cambridge-i, majd röviddel ezután a Harvard Egyetemen hallgatott közgazdaság-tudományt, s diplomáját 1923-ban szerezte meg. Posztgraduális tanulmányait a Stockholmi Egyetemen végezte Karl Gustav Cassel és Gösta Bagge irányítása alatt, végül doktori téziseinek (Handelns teori / Kereskedelmi elméletek) megvédésére 1924-ben került sor. Tanulmányai befejeztével, 1925-től öt éven át a Koppenhágai Egyetemen tanított, majd 1930-tól 1965-ig a Stockholmi Egyetem közgazdaságtanára, illetve -professzora volt.
1938-ban a kétkamarás svéd parlament (Riksdag) felsőházának tagja lett. 1944-ben Gustaf Andersson utódjaként átette a szociálliberális Néppárt (Folkpartiet) vezetését, s 1944–1945 között Per Albin Hansson koalíciós kormányában a kereskedelmi tárcát vezette. Ezt követően egészen 1967-ig állt a mindvégig ellenzéki Néppárt élén. 1970-ben visszavonult a politikától, s nyolc cikluson átívelő parlamenti képviselőségét is feladva hátra lévő éveit kutatásainak szentelte.
Életműve
[szerkesztés]![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/78/Ohlin_-_Interregional_and_international_trade%2C_1933_-_5175280.tif/lossy-page1-220px-Ohlin_-_Interregional_and_international_trade%2C_1933_-_5175280.tif.jpg)
Ohlin a közgazdaság-tudományi stockholmi iskola (Stockholmsskolan) vezető egyénisége volt Karl Gunnar Myrdal mellett. Kutatásainak homlokterében a nemzetközi kereskedelmi és a makrogazdasági elméletek álltak.
Pályája elején a fogyasztási hajlandóság, a likviditáspreferencia és a multiplikátorhatás kérdéskörében jelentek meg dolgozatai. Az azokban lefektetett elméleteivel, meggondolásaival helyenként megelőzte a keynesizmust, s több ponton vitába szállt magával John Maynard Keynesszel is. 1934-ben jelent meg a nevét egy csapásra ismertté tevő, Interregional and international trade (Interregionális és nemzetközi kereskedelem) című munkája, amelyben közzétette a kollégájával, korábbi professzorával, Eli Filip Heckscherrel kidolgozott ún. Heckscher–Ohlin-tételt. Eszerint eltérő tényezőellátottságú országok egymás közti kereskedése esetén mindegyikük olyan termék gyártására és kivitelére törekszik, amely az adott országban viszonylag bőséges tényezőt igényli intenzívebben. A szabad kereskedelem ily módon – bizonyos feltételek mellett – a tényezőárak kiegyenlítődéséhez vezet az adott országok között. Napjainkra ezt a tételt már többszörösen megcáfolták, de a külkereskedelmi mechanizmusok megértésének mindmáig alapvető eszköze maradt.
Ugyancsak 1934-ben fogalmazta meg Ohlin elsőként azt a tételt, mely szerint egy kormányzatnak akár a várható deficit ellenére is részt kell vállalnia azokban a beruházásokban, ahol egyébként a magánszektor versenyelőnye vitathatatlan.
1937-ben szakértőnek hívták meg Magyarországra, ahol részt vett a "győri program" kidolgozásában, amely program a magyar gazdaságot hadigazdasággá kívánta átalakítani.
1977-ben James Edward Meade-del megosztva közgazdasági Nobel-díjat kapott „a külkereskedelmi és nemzetközi tőkemozgási elméletek terén nyújtott úttörő jelentőségű hozzájárulásaiért”.
Főbb művei
[szerkesztés]- Interregional and international trade, Cambridge, Harvard University Press, 1933
Magyarul: Interregionális és nemzetközi kereskedelem, ford. Vadnai Tibor és Lukács Erzsébet, Budapest, Közgazdasági és Jogi, 1981. - The problem of employment stabilization, New York, Columbia University Press, 1949
Magyarul
[szerkesztés]- Interregionális és nemzetközi kereskedelem; ford. Vadnai Tibor, Lukács Erzsébet; Közgazdasági és Jogi, Bp., 1981
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ a b Integrált katalógustár (német nyelven). (Hozzáférés: 2014. április 27.)
- ↑ a b Francia Nemzeti Könyvtár: BnF források (francia nyelven). (Hozzáférés: 2015. október 10.)
- ↑ a b c d Bertil G Ohlin (svéd nyelven)
- ↑ a b SNAC (angol nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
- ↑ Swedish Census 1900 (svéd nyelven). National Archives of Sweden. (Hozzáférés: 2018. április 3.)
- ↑ Gråmanstorps (Klippans) kyrkoarkiv, Födelse- och dopböcker, SE/LLA/13117/C I/6 (1892-1901), bildid: F0010254_00076. (Hozzáférés: 2019. május 16.)
- ↑ a b c Two-Chamber Parliament 1867–1970., 155, Ohlin i Stockholm, Bertil G, sj9PGLAlnmUAAAAAABfN5Q, 2022. január 8., 1
- ↑ http://www.britannica.com/EBchecked/topic/426048/Bertil-Ohlin
- ↑ https://www.econometricsociety.org/society/organization-and-governance/fellows/memoriam, 2023. április 6.
- ↑ Informations diverses (francia nyelven). Societe Editrice Du Monde, 1949. június 1.
- ↑ https://gallica.bnf.fr/ark:/12148/bpt6k93899n/f14.item
- ↑ http://www.nobelprize.org/nobel_prizes/economic-sciences/laureates/1977/
- ↑ http://norrabegravningsplatsen.se/kandisarna/, norrabegravningsplatsen.se, 2017. március 28.
- ↑ Ohlin, BERTIL GOTTHARD. Svenskagravar.se. (Hozzáférés: 2023. április 10.)
Források
[szerkesztés]- Donald Rutherford: Routledge dictionary of economics. London; New York: Routledge. 2002, 404. o.
- Magyar nagylexikon XIV. (Nyl–Pom). Főszerk. Bárány Lászlóné. Budapest: Magyar Nagylexikon. 2002. 58. o. ISBN 963-9257-11-7
- Ohlin önéletrajza angolul