Koronás tokó
Koronás tokó | ||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() | ||||||||||||||||
Természetvédelmi státusz | ||||||||||||||||
Nem fenyegetett![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() | ||||||||||||||||
Rendszertani besorolás | ||||||||||||||||
| ||||||||||||||||
Tudományos név | ||||||||||||||||
Lophoceros alboterminatus Büttikofer, 1889 | ||||||||||||||||
Elterjedés | ||||||||||||||||
![]() | ||||||||||||||||
Hivatkozások | ||||||||||||||||
![]() A Wikifajok tartalmaz Koronás tokó témájú rendszertani információt. ![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Koronás tokó témájú médiaállományokat és Koronás tokó témájú kategóriát. |
A koronás tokó (Lophoceros alboterminatus) a madarak osztályának a szarvascsőrűmadár-alakúak (Bucerotiformes) rendjéhez, ezen belül a szarvascsőrűmadár-félék (Bucerotidae) családjához tartozó faj.[1][2]
Rendszerezése
[szerkesztés]A fajt Johann Büttikofer svájci zoológus írta le 1889-ben.[3] Régebben a Tockus nembe sorolták Tockus alboterminatus néven is.
Alfajai
[szerkesztés]- angolai koronás tokó (Lophoceros alboterminatus alboterminatus) – Angola
- kelet-afrikai koronás tokó (Lophoceros alboterminatus geloensis) – Etiópia, Kenya, Tanzánia, Uganda, Zambia
- dél-afrikai koronás tokó (Lophoceros alboterminatus suahelicus) – Mozambik, Zimbabwe, Dél-afrikai Köztársaság
Előfordulása
[szerkesztés]Afrika keleti és déli részén honos. Különösen a csapadékban szegény területeken, Kenya északi felének száraz, fás szavannáin fordul elő nagyobb számban. Etiópiától délre egészen Dél-Afrikáig széles körben elterjedt faj.
Természetes élőhelyei a szubtrópusi és trópusi száraz erdők, síkvidéki és hegyi esőerdők, valamint városi régiók. Állandó, nem vonuló faj.[4]
Megjelenése
[szerkesztés]Testhossza 50 centiméter, testtömege 180-332 gramm.[5] Karakteres megjelenésű faj, hasa fehér, ezzel szemben nyaka, feje, háta és szárnya szürkésfekete. Csőre piros, lefelé ívelt, hátoldalán keskeny él található, amely valószínűleg a csőr erősítésére szolgál. Csőrén különös alakú szaruképződmények vannak. Nyaka és farka hosszú. Szárnya rövid és lekerekített, ezért nem tartozik a legjobban repülő madarak közé. A tojó színezete ugyanolyan, mint a hímé.
Életmódja
[szerkesztés]Messze hangzó suhogással repül fáról fára. Egy-egy ágon hosszú ideig elül, és sűrűn hallatja rekedtes hangját. Ha szél mozgatja az ágat, ültében előre-hátra billeg, miközben hosszú farkával és erős csőrével folyamatosan egyensúlyoz. Gyakran egész életen át tartó párkapcsolatban vagy kis csoportokban él. Tápláléka rovarok, gyümölcsök és bogyók; kis kígyók és hüllők.
Szaporodása
[szerkesztés]Az ivarérettséget egyéves korban éri el. A költési időszak az esős időszakra esik, amikor bőven van táplálék. Évente egyszer költ. A fészek egy fa odvában, ritkábban sziklák hasadékában van. A hím és a tojó befalazza a fészeküreget iszap, sár és ürülék keverékével. Csak egy keskeny rés marad szabadon, a hím ezen keresztül adja be a táplálékot. A fészekaljban 3-5 fehér tojás található. A tojó, amikor a hím egyedül már nem győzi a táplálást, kitör az odúból. A fiatal madarak 40-45 nap után repülnek ki.
Természetvédelmi helyzete
[szerkesztés]Az elterjedési területe rendkívül nagy, egyedszáma ugyan csökken, de még nem éri el a kritikus szintet. A Természetvédelmi Világszövetség Vörös listáján nem fenyegetett fajként szerepel.[4]
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ A Jboyd.net rendszerbesorolása. (Hozzáférés: 2022. május 11.)
- ↑ A taxon adatlapja az ITIS adatbázisában. Integrated Taxonomic Information System. (Hozzáférés: 2022. május 11.)
- ↑ Avibase. (Hozzáférés: 2022. május 11.)
- ↑ a b A faj adatlapja a BirdLife International oldalán. (Hozzáférés: 2022. május 11.)
- ↑ Oiseaux.net. (Hozzáférés: Hiba: Érvénytelen idő.)
Források
[szerkesztés]- A faj szerepel a Természetvédelmi Világszövetség Vörös Listáján. IUCN. (Hozzáférés: 2022. május 11.)
- Gordon Lindsay Maclean, Robert's Birds of South Africa, 6th Edition ISBN 0-620-17583-4
- Novum állatvilág enciklopédia V.: Madarak II. Szerk. Christopher Perrins, Rita Demetriou, Tony Allan. Szeged: Novum. 2008. ISBN 978-963-9703-41-4 – magyar neve
További információk
[szerkesztés]- Lophoceros
- Madárfajok
- Angola madarai
- Burundi madarai
- A Dél-afrikai Köztársaság madarai
- Dél-Szudán madarai
- Etiópia madarai
- Kenya madarai
- A Kongói Demokratikus Köztársaság madarai
- Malawi madarai
- Mozambik madarai
- Namíbia madarai
- Ruanda madarai
- Szomália madarai
- Szudán madarai
- Szváziföld madarai
- Tanzánia madarai
- Uganda madarai
- Zambia madarai
- Zimbabwe madarai
- Az afrotropikus ökozóna élővilága