Michael Nyman
Michael Nyman | |
![]() | |
Michael Nyman 2010-ben | |
Életrajzi adatok | |
Születési név | Michael Nyman |
Született | 1944. március 23. (80 éves) London, Anglia, Egyesült Királyság |
Származás | ![]() |
Iskolái |
|
Pályafutás | |
Műfajok | filmzene |
Aktív évek | 1967 - napjainkig |
Hangszer | zongora |
Díjak |
|
Tevékenység | zeneszerző |
Kiadók | MN Records |
![]() | |
Michael Nyman aláírása | |
Michael Nyman weboldala | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Michael Nyman témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Michael Laurence Nyman[1] (London, Anglia 1944. március 23. –) angol zeneszerző.
Életrajza
[szerkesztés]Michael Nyman a Királyi Zeneakadémián folytatott zongora-, és zenetörténeti tanulmányokat, de a zeneakadémián töltött diákévek után (1964), elutasítva a kortárs atonális zenét, rövid időre felhagyott a zeneszerzői tevékenységgel és inkább zenetudománnyal, a klasszikusok tanulmányozásával, zeneelméleti művek írásával és romániai népzenegyűjtéssel foglalkozott.
1968-ban Cornelius Cardew The Great Digest című munkájáról írt kritikában használta először a minimalizmus fogalmát egy új zenei irányzatként, amelynek legjelentősebb képviselője Steve Reich és Philip Glass lett.
Steve Reich Come Out című szerzeménye hatására ő is visszatért a zeneszerzéshez: 1968-ban librettót írt Harrison Birtwistle Down by the Greenwood Side című darabjához, majd Birtwistle kérésére 18. századi velencei dalokat írt át Carlo Goldoni Il Campiello című, 1756-ban szerzett színpadi produkciójának feldolgozásához. A színházi produkció alkalmával született meg 1976-ban a Campiello Band – „a leghangosabb, elektromos erősítés nélküli utcai zenekar”, amely részben régi hangszereken, mint a schalmei, részben pedig modern hangszereken, mint a szaxofon, játszott. Nyman célja az volt, hogy elektromos erősítés nélkül a lehető leghangosabban zenéljenek. A zenésztársulat Goldoni-bemutató sikere után – klasszikus művek modern adaptálására szövetkezve – együtt maradt, az együttes felvette az alapító nevét és Michael Nyman Band néven a mai napig aktívan zenél.
Nyman elsősorban filmzeneszerzőként vált híressé: legnagyobb sikereit Peter Greenaway filmjeihez, valamint Jane Campion Zongoralecke című filmjéhez írt zenéjével érte el.
Nyman 1974-ben kiadott egy könyvet az experimentális zenéről (Experimental Music: Cage and Beyond[2]), amelyben John Cage kortárs zenére tett hatását elemzi.
Nyman tagja volt a híres-hírhedt Portsmouth Sinfonia társulatnak, amely elsősorban rock- és popklasszikusokra írt variációkat (pl. Bridge over Troubled Water). Később alapított egy hasonló zenekart Foster's Social Orchestra néven, amely Stephen Foster zenéjére alapozta tevékenységét.
2005-ben saját lemezkiadót hozott létre (MN Records), hogy zenéit más kiadóktól függetlenül jelentethesse meg.
Művei (válogatás)
[szerkesztés]- 1963 - Introduction and Allegro Concertato for Wind Quartet
- 1963 - Divertimento for Flute, Oboe and Clarinet
- 1965 - Canzona for Flute
- 1974 - Bell Set No. 1
- 1976 - 1-100
- 1976 - (First) Waltz in D
- 1976 - (Second) Waltz in F
- 1977 - In Re Don Giovanni
- 1978 - The Otherwise Very Beautiful Blue Danube Waltz
- 1979 - "The Masterwork" Award Winning Fish-Knife
- 1980 - A Neat Slice of Time
- 1981 - Think Slow, Act Fast
- 1981 - Five Orchestral Pieces for Opus willi (Anton Webern Five Orchestral Pieces, Op. 10 műve alapján)
- 1981 - M-Work (band)
- 1981 - 2 Violins
- 1982 - Four Saxes (Real Slow Drag)
- 1983 - A Handsome, Smooth, Sweet, Smart, Clear Stroke: Or Else Play Not At All
- 1983 - Time's Up
- 1983 - I'll Stake My Cremona to a Jew's Trump
- 1983 - Love is Certainly, at Least Alphabetically Speaking
- 1984 - The Abbess of Andouillets
- 1985 - Nose-List Song
- 1985 - Lucinda Childs Play
- 1985 - String Quartet No. 1
- 1986 - Taking a Line for a Second Walk
- 1986 - The Man Who Mistook His Wife for a Hat
- 1986 - And Do They Do/Zoo Caprices
Könyve magyarul
[szerkesztés]- Experimentális zene. Cage és utókora; ford. Pintér Tibor; Magyar Műhely, Bp.. 2005 (Szünetjel könyvek)
Filmekhez, TV-játékokhoz és videójátékokhoz írt zenék
[szerkesztés]
|
|
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ The London Gazette (angol nyelven), 2008. június 14. (Hozzáférés: 2020. július 8.)
- ↑ Michael Nyman: Experimentális zene - Cage és utókora ISBN 9637596496
Források
[szerkesztés]További információk
[szerkesztés]- Michael Nyman az Internet Movie Database oldalán
- Michael Nyman hivatalos honlap
- Michael Nyman a PORT.hu-n (magyarul)
- Michael Nyman a filmkatalogus.hu weboldalán