Grikių košė
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/96/%D0%93%D1%80%D0%B5%D1%87%D0%BD%D0%B5%D0%B2%D0%B0%D1%8F_%D0%BA%D0%B0%D1%88%D0%B0.jpg/250px-%D0%93%D1%80%D0%B5%D1%87%D0%BD%D0%B5%D0%B2%D0%B0%D1%8F_%D0%BA%D0%B0%D1%88%D0%B0.jpg)
Grikių košė – košė gaminama iš grikių kruopų. Dažniausiai pagardinama pakepintais svogūnais, sviestu, druska. Grikiai turi daug amino rūgsčių ir baltymų, todėl jie gali iš dalies atstoti mėsą. Juose taip pat gausu B grupės vitaminų ir vertingų mineralinių medžiagų.
Lietuviai žodį perėmė iš slavų kalbų. Slavai savo ruožtu šį augalą pavadino graikiškomis kruopomis (pvz., rus. греческая крупа, vėliau tiesiog гречка),[1] kadangi kruopos slavų kraštuose paplito nuo VII a. jas atvežus iš Graikijos ir Bizantijos,[2] nors gali būti, kad ir ir dėl to, jog graikų vienuoliai augino grikius savo vienuolynuose.[3]
Daugiausiai grikių suvartojama Rusijoje, Ukrainoje. Vienam žmogui per metus tenka 15 kg ir 12 kg atitinkamai. Rusijoje sudaro penktadalį suvartojamų javų kiekio.
Šaltiniai
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]- ↑ М. Э. Рут. Этимологический словарь русского языка для школьников. – Екатеринбург, 2007. 366 psl. ISBN 978-5-9757-0112-1.
- ↑ Лутовинова И.С. Слово о пище русской. СПб, 2005
- ↑ В.В. Похлёбкин. Тяжёлая судьба русской гречихи