Riežupes smilšu alas
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/08/Riezupes_ola._2008-06-12.jpg/210px-Riezupes_ola._2008-06-12.jpg)
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/59/Riezupes_ola1.2008-06-12.jpg/210px-Riezupes_ola1.2008-06-12.jpg)
Riežupes smilšu alas ir mākslīgu alu labirints. Alas izcirstas baltajā smilšakmenī — pēc 1999. gada mērījuma 351 m kopgarumā, bet pēc citiem avotiem 460 m (1939. gadā alu kopgarums bijis ap 2 km, bet agrāk, iespējams, līdz 4,6 km[1]). Tā ir šobrīd garākā alu sistēma Latvijā. Šīs alas atrodas Riežupes dabas parkā Rumbas pagastā, Kuldīgas novadā, aptuveni 4—5 km no Kuldīgas.
Gaisa temperatūra alās ir pastāvīga: visu gadu + 8° C. Lielākā daļa no kādreizējām ejām ir aizbrukušas, vairākkārt aizbrukusi arī ieeja alās. Piemēram, 1960. gada nobrukums slēdza alas ieeju uz 4 gadiem.[1] Alu atrakšanas darbi uzsākti 1960. gadu vidū.[1]
Noteikta kā ziemojošo sikspārņu monitoringa stacija.
Vēsture
[labot šo sadaļu | labot pirmkodu]Alu sistēma tapusi 18.—19. gs. Sākotnēji alas veidoja avots, bet to veidošanās turpinājās, rokot baltās smiltis stikla rūpniecībai. Pirms 1. Pasaules kara tur raktās smiltis rūpnieciski lietoja Ozolnieku stikla fabrika, starpkaru periodā arī Iļģuciema stikla fabrika Rīgā. Alu rūpnieciskā izstrāde tika pārtraukta 1939. gadā.[1]
1957. gadā alu kreisajā pusē notika nogruvums, kas slēdza pieeju šai pusei uz 34 gadiem. Lai apietu šo nobrukumu, 1990. gadā ģeologu grupa Gunta Eniņa vadībā sāka kalt Balto eju, bet neveiksmīgi. Nākamajā gadā grupa Daiņa Ozola vadībā izkala šo eju un piekļuve labirinta kreisajai pusei tika atjaunota.[1]
Alas kā paslēptuvi izmantojuši 1905. gada revolūcijas dalībnieki.
Atsauces
[labot šo sadaļu | labot pirmkodu]- ↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 1,4 Guntis Eniņš. Alas Latvijā. Zvaigzne ABC. 32.—33. lpp. ISBN 9984-36-111-X.