Hukkert
Språkvask: Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen. |
Referanseløs: Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. |
Hukkert er et lite, flerrolles, tomastet seilfartøy fra 1600-1700-tallet. Det hadde opprinnelse som fiskebåt i Nordsjøen fra Middelalderen, og ble et allsidig hurtigseilende fartøy på 1700-tallet med ny rigging.
På 1600-tallet var hukkerten det viktigste fiskefartøyet i Nordsjøen ved siden av bussen, som også kan benyttes i koffardifart som et rent fraktfartøy. Fra å være en mindre fiskebåt på 1200-tallet, forandret den seg i løpet av 1600-tallet til å bli et større skip.
Hukkerten beskrives som et tomastet og rundgattet fartøy med gaffel- og toppseil på begge master som ga den hurtige seileegenskaper ved slutten av 1600-tallet. Militære myndigheter med behov for en rask budbringer til bruk i posttjeneste, ble interessert i den nye båttypen som med tiden var blitt til en hurtigseiler. Før riggingen ble skiftet på Tordenskjolds tid til den nåværende, var den tidligere kun med råseil.
En hukkert med to til tre master ble som regel bygget i 80 til 90 fots lengde. Det skulle ha opprinnelse i Nederland og er sagt å være en stor jakt.
Standard armering for en hukkert i krig var mellom 2 og 14 småkalibrerte kanoner. Det var ikke meningen at hukkerten skulle oppsøke kamp, dens rolle gikk ut på å fungere som lette rekognoseringsfartøy og kontaktpunkt mellom sjøoffiserer eller mellom kommandoledd fra land til skip.
Eksterne lenker
[rediger | rediger kilde]Litteratur
[rediger | rediger kilde]- Norsk Sjøfart Bind 1 Kapittel Norsk sjøfart på 1600-tallet, Svein Molaug