Scotiahavet
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/10/Scotia_Sea.png/250px-Scotia_Sea.png)
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a1/Scotiazee_en_scotiarug.png/250px-Scotiazee_en_scotiarug.png)
Scotiahavet er et randhav til Sørishavet som ligger nord for Antarktishalvøya. Det ble navngitt i 1932 etter ekspedisjonsskipet «Scotia» som ble benyttet på Scotia-ekspedisjonen (1902–04) i dette området.[1] Scotiahavet avgrenses i nord av Ildlandet og Falklandsøyene, i vest av Drakestredet, i øst av øygruppene Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyene og i sør av Sør-Orknøyene og Antarktishalvøya. Deler av området utgjør Scotiaplaten, og deler ligger over Sør-Amerikas kontinentalsokkel. Havet dekker et areal på cirka 900 000 km² med en gjennomsnittsdybde på cirka 4 500 m og største dyp på cirka 5 840 m.[1]
I 1916 gjennomførte den britiske polarforskeren Ernest Shackleton sammen med fire andre ekspedisjonsmedlemmer en reise over Scotiahavet etter at deres fartøy «Endurance» hadde blitt knust i isen. Mannskapet brukte to uker på å krysse Scotiahavet fra Elefantøya til Sør-Georgia i den åpne livbåten «James Caird».
Referanser
[rediger | rediger kilde]- ^ a b Encyclopædia Britannica.com (besøkt 3. februar 2011)
Eksterne lenker
[rediger | rediger kilde]- Om området The Encyclopedia of Earth
- Kart over Scotiahavet