Alexandru (Săndulache) Sturdza
Alexandru (Săndulache) Sturdza (n. 1758 - d.7 iunie 1831), fiu a lui Ștefan Sturdza și a Ruxandrei Mamona[1],[2], a fost un mare vistiernic și moșier înzestrat, ctitor a numeroase biserici din Moldova. Fost proprietar al moșiei Ruginoasa[3] pe care s-a construit Palatul Ruginoasa, cumpărat mai târziu de către Alexandru Ioan Cuza[4], posibil fiind influențat de soția sa Elena, care era înrudită cu familia Sturdza prin mama ei, sora lui Alexandru de Miclăușeni, Catinca Rosetti, născută Sturdza[5].
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3e/Familia_Sturdza%2C_Sandulache%2C_Ecaterina%2C_Stefan_Sturdza_si_Ruxandra_Mamona.png/220px-Familia_Sturdza%2C_Sandulache%2C_Ecaterina%2C_Stefan_Sturdza_si_Ruxandra_Mamona.png)
Vistiernicul Săndulache Sturdza era căsătorit cu Ecaterina Moruzzi (n. 1757 – d. 25 februarie 1835), fiica lui Constantin Moruzi, având nunta la București, în data de 3 iulie 1773.
Tatăl vistiernicului Săndulache, Ștefan Sturdza, a fost văr de gradul întâi al domnilor Moldovei Ioniță Sandu Sturdza și a lui Dimitrie Sturdza, cel căsătorit cu Ruxandra Ghica, fiica lui Grigore al II-lea Ghica.[2]
Împreună cu soția sa, au avut doi fii: Smaralda Sturdza, devenită soția marelui vistiernic Alexandru Balș de Dumbrăveni, și Constantin Sturdza, numit și Constantin de Ruginoasa, mare logofăt, soțul principesei Ecaterina Cantacuzino[2].
Note
[modificare | modificare sursă]- ^ Lefter, Lucian-Valeriu (), „Ctitorii și semne Sturdzești (alături de câteva cuvinte omagiale și ilustrații despre Mihai Dim. Sturdza)”, Mihai Dim. Sturdza la 80 de ani. Omagiu, accesat în
- ^ a b c Sturdza, Alexandru A. C. Généalogie de la maison princière et comtale de Sturza ou Sturdza. p. 18.
- ^ „CASTELUL DE LA RUGINOASA” (PDF). tinread.usarb.md. Accesat în .
- ^ „CASTELUL DE LA RUGINOASA” (PDF). tinread.usarb.md. Accesat în .
- ^ Rășcanu, Theodor (). Ruginoasa,. Editura Vremea. p. 6.
- ^ ed. Mircea Ciubotaru, Lucian-Valeriu Lefter (). Mihai Dim. Sturdza la 80 de ani: omagiu. Editura Universităţii „Al. I. Cuza”, Iași. p. 252.