Azimut
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f7/Azimuth-Altitude_schematic.svg/250px-Azimuth-Altitude_schematic.svg.png)
Azimutul este unghiul în plan orizontal format de planul meridianului unui loc cu planul vertical care trece prin locul respectiv și printr-un punct de referință.[1] Această referință poate fi nordul geografic sau nordul magnetic.
Termenul provine din limba spaniolă „acimut”, derivat din limba arabă السمت (as-simt), și înseamnă „direcție”. Acesta este un termen utilizat în principal în domeniul orientării topografice, în astronomie și aeronautică.
Descriere
[modificare | modificare sursă]În general, azimutul reprezintă distanța unghiulară dintre direcția Nord (care este definit diferit în funcție de subiectul în cauză) și direcția în care se încadrează perpendiculara unui punct la orizont (de ex. o stea, în astronomie).
În astronomie punctul de referință este punctul cardinal sud, iar măsurătorile se fac de la S-V la N-E, în sensul normal al acelor de ceasornic.
În geodezie punctul-origine de măsurare a azimutului este punctul cardinal nord. Azimutul se măsoară în grade de la nord de la 0° până la 360° (sau 400°) în sensul acelor de ceasornic, având estul la 90°, sudul la 180° și vestul la 270°. Instrumentele topo-geodezice pentru măsurători folosesc cercul divizat în 400 de grade centesimale.[2]
Azimutul poate fi, de asemenea, distanța unghiulară a unui punct față de direcția zero. În acest caz este vorba despre sistemul de coordonate polare pentru determinarea poziției geometrice a unui punct. Azimutul constituie una din coordonatele orizontale.
Vezi și
[modificare | modificare sursă]Note
[modificare | modificare sursă]- ^ „Azimut” la DEx online, accesat la 2 noiembrie 2014
- ^ Academia Republicii Române: Dicționar Enciclopedic Român, vol. I (A-C), Editura Politică, București, 1962, pp. 263.
Bibliografie
[modificare | modificare sursă]- *** Manualul inginerului geodez, Vol I-III, coordonator Nicolae Oprescu, Editura Tehnică, București, 1972-1974.
- Nicolae Zegheru, Mihai Gabriel Albotă, Dicționar enciclopedic de geodezie, topografie, fotogrammetrie, teledetecție, cartografie și cadastru, Editura Nemira, București, 2009.