Jean-Simon Berthélemy
Jean Simon Berthélemy | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Nume la naștere | Jean-Simon Le Bouteux ![]() |
Născut | [1][2][3] ![]() Laon, Hauts-de-France, Franța[4] ![]() |
Decedat | (67 de ani)[1][2][5] ![]() Paris, Primul Imperiu Francez[6] ![]() |
Cetățenie | ![]() ![]() |
Ocupație | pictor ![]() |
Locul desfășurării activității | Paris[8] Roma (–)[8] Paris ()[8] ![]() |
Limbi vorbite | limba franceză ![]() |
Activitate | |
Studii | École royale des élèves protégés[*] ![]() |
Pregătire | Noël Hallé[*] ![]() |
Premii | Prix de Rome ![]() |
Modifică date / text ![]() |
Jean-Simon Berthélemy (n. , Laon, Hauts-de-France, Franța – d. , Paris, Primul Imperiu Francez) a fost un pictor francez de subiecte istorice care a fost însărcinat să picteze tavane alegorice pentru Palatul Luvru, Palais du Luxembourg și alte palate, [9] într-o manieră conservatoare în stil barocului târziu-rococo influențat cumva de neoclasicism.
Biografie
[modificare | modificare sursă]![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d6/Jean-Simon_Berth%C3%A9lemy_-_Bildnis_eines_Herrn_mit_der_B%C3%BCste_des_Denis_Diderot.jpg/220px-Jean-Simon_Berth%C3%A9lemy_-_Bildnis_eines_Herrn_mit_der_B%C3%BCste_des_Denis_Diderot.jpg)
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/62/Jean-Simon_Berth%C3%A9lemy_-_Reclining_Bacchante_Playing_the_Cymbals_-_WGA2096.jpg/220px-Jean-Simon_Berth%C3%A9lemy_-_Reclining_Bacchante_Playing_the_Cymbals_-_WGA2096.jpg)
Berthélemy s-a născut în Laon, Aisne, ca fiu al unui sculptor, Jean-Joseph Berthélemy. S-a pregătit în atelierul lui Noël Hallé(d), profesor la Académie royale de peinture et de sculpture(d) și și-a făcut debutul în anii 1760; după ce a ajuns pe locul doi în 1763, a câștigat Prix de Rome al Académiei în 1767. O comandă timpurie a fost pentru o suită de picturi decorative sub conducerea arhitectului Jean-Gabriel Legendre pentru Hôtel de l'Intendance de Champagne din Châlons-sur-Marne, dintre care artistul a finalizat doar șase uși exterioare, multe dintre ele în maniera lui François Boucher, și a dat restul comenzii unui coleg de la Académie.[10]
Maestrul lui Berthélemy, Hallé, a furnizat caricaturi pentru fabricarea de tapiserii regale la Fabrica de Goblenuri, unde a fost numit inspector în 1770; Berthélemy a fost chemat să realizeze caricaturi și pentru țesători. Moartea lui Etienne Marcel (1783, expusă la École de Chirurgie(d)) a cărei schiță în ulei a supraviețuit, a fost țesută în seria Histoire de France.
Carieră
[modificare | modificare sursă]Berthélemy a fost un pictor apreciat în vremea sa, ales să se alăture anturajului care însoțea campania lui Napoleon în Italia, unde s-a numărat printre experții cărora le-a fost încredințată sarcina de a selecta operele de artă pentru a fi transferate la Paris în condițiile Tratatului de la Tolentino, din februarie 1797. A murit la Paris. Când două monografii despre Berthélemy au fost publicate în 1979,[11] Philip Conisbee(d), revizuindu-le în The Burlington Magazine,[12] a observat sec: „Două monografii despre Berthélemy sunt exagerate pentru un pictor despre care s-ar fi putut realiza un singur articol substanțial. Sistemul academic francez de educație artistică din secolul al XVIII-lea, susținut de stimulul patronajului bisericesc și al statului, era atât de eficient și riguros încât chiar și un talent mediu putea fi suficient condiționat pentru a produce o serie de picturi de istorie decente, care uneori sunt capodopere minore”.
- Paintings
-
Gladiator
-
Alexandru tărind nodul gordian ( École des Beaux-Arts, Paris)
-
Burghezii din Calais
-
Jupiter și Antiope
Referințe
[modificare | modificare sursă]- ^ a b c d Jean-Simon Berthélemy (în engleză), Benezit Dictionary of Artists
- ^ a b c d Jean-Simon Berthélemy, Berthélemy, Jean-Simon[*]
- ^ a b Autoritatea BnF, accesat în
- ^ „Jean Simon Berthélemy”, Gemeinsame Normdatei, accesat în
- ^ a b RKDartists, accesat în
- ^ „Jean Simon Berthélemy”, Gemeinsame Normdatei, accesat în
- ^ RKDartists, accesat în
- ^ a b c RKDartists, accesat în
- ^ de Aldecoa, Christiane (). „L'Aurore et le Crépuscule ou la Brune, deux esquisses retrouvées: Jean-Simon Berthélemy (1743-1811) et les décors de plafonds”. Les Cahiers d'Histoire de l'Art (în franceză). 4: 75–80. ISSN 1763-0894.
- ^ Five remain in situ in the Grand Salon of the Préfecture; one was sold in the Alberto Bruni Tedeschi collection at Sotheby's 21 March 2007 Arhivat în , la Wayback Machine..
- ^ Marc Sandoz, Jean-Simon Berthélemy (Paris: Editart Quatre Chemins), and Nathalie Volle, Jean-Simon Berthélemy, peintre d'histoire (Paris: Arthena).
- ^ Conisbee, Philip (iunie 1981). „Jean-Simon Berthelemy [and: Jean-Simon Berthelemy; Louis-Jacques Durameau]”. The Burlington Magazine(d). 123 (939): 369. JSTOR 880459.