Jean Chardin
Aspect
Nu confundați cu Jean-Baptiste-Siméon Chardin.
Jean Chardin | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Născut | [1][2][3][4] ![]() Paris, Regatul Franței[5] ![]() |
Decedat | (69 de ani)[6] ![]() Greater London, Anglia, Regatul Unit ![]() |
Înmormântat | Chiswick[*] ![]() |
Părinți | Daniel Chardin[*][7] Jeanne Guiselin[*][7] ![]() |
Căsătorit cu | Esther de Lardiniere Peigné[*] (din ) ![]() |
Copii | Julia Chardin[*][8] Jeanne Emilie Chardin[*][8] Marie Charlot Chardin[*][8] Sir John Chardin, 1st and last Bt.[*][8] ![]() |
Ocupație | explorator istoric ![]() |
Limbi vorbite | limba franceză[9] limba engleză limba persană[10] ![]() |
Activitate | |
Premii | Membru al Societății Regale[*] knighthood[*] () ![]() |
Modifică date / text ![]() |
Jean Chardin (n. , Paris, Regatul Franței – d. , Greater London, Anglia, Regatul Unit), născut Jean-Baptiste Chardin și, de asemenea, cunoscut sub numele de Sir John Chardin, a fost un bijutier francez, călător a cărui lucrare în zece volume The Travels of Sir John Chardin este considerată una dintre cele mai bune relatări occidentale timpurii despre Persia și Orientul Apropiat în general.
Note
[modificare | modificare sursă]- ^ a b Jean Chardin, Encyclopædia Britannica Online, accesat în
- ^ a b John Chardin, RKDartists, accesat în
- ^ a b Jean Chardin, Babelio, accesat în
- ^ a b Jean Chardin, GeneaStar
- ^ „Jean Chardin”, Gemeinsame Normdatei, accesat în
- ^ a b Autoritatea BnF, accesat în
- ^ a b Genealogics
- ^ a b c d The Peerage
- ^ Autoritatea BnF, accesat în
- ^ (PDF), p. 89 https://www.theses.fr/2009PA030013.pdf Lipsește sau este vid:
|title=
(ajutor)
Legături externe
[modificare | modificare sursă]Materiale media legate de Jean Chardin la Wikimedia Commons
- Acest articol conține text din Chisholm, Hugh, ed. (). „Chardin, Sir John”. Encyclopædia Britannica. 5 (ed. 11). Cambridge University Press., o publicație aparținând domeniului public.
- John Emerson's biography of Chardin in Encyclopaedia Iranica.
- Partial extracts from Dirk Van der Cruysse's Chardin le Persan, Fayard, Paris, 1998.