Martin Frič
Martin Frič | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Născut | [2][3][4][5] ![]() Praga, Austro-Ungaria[6][5][7][8] ![]() |
Decedat | (66 de ani)[2][3][4][5] ![]() Praga, Cehoslovacia[9][7][8] ![]() |
Cauza decesului | sinucidere ![]() |
Căsătorit cu | Suzanne Marville ![]() |
Cetățenie | ![]() ![]() |
Ocupație | regizor de film scenarist pedagog[*] monteur[*] actor de film actor regizor[*] profesor ![]() |
Limbi vorbite | limba germană limba cehă ![]() |
Activitate | |
Rude | Josef František Frič[*] Vojtěch Frič[*] Alberto Vojtěch Frič[*] ![]() |
Premii | národní umělec[*] ()[1] ![]() |
Semnătură | |
![]() | |
Modifică date / text ![]() |
Martin Frič, cunoscut și ca Mac Frič, (n. , Praga, Austro-Ungaria – d. , Praga, Cehoslovacia) a fost un scenarist de film, actor, regizor și profesor ceh.[10]
Viață
[modificare | modificare sursă]![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ed/Suzanne_Marwille069.jpg/220px-Suzanne_Marwille069.jpg)
A fost elev (și colaborator apropiat) al regizorului ceh Karel Lamač. Frič a regizat o serie de filme cehe legendare și încă foarte populare.
Martin Frič a fost laureat al Premiului Național (1940) pentru regia filmului Muzikantská Liduška(d),[11] a mai primit Premiul de Stat (1951), deținător al Ordinului Republicii (1955), în 1962 a devenit artist emerit și în 1965 a fost numit artist national.[12]
Soția sa a fost actrița Suzanne Marwille (Marta Schölerová, 1895–1962), iar fiicele sale vitrege au fost actrițele Marta Fričová și Eva Fričová, ambele fiice ale Suzannei Marwille dintr-o căsătorie anterioară.
După căsătoria sa, Suzanne Marwille a construit o vilă funcționalistă în districtul cadastral Hodkovičky(d) din Praga (strada Na Lysinách 9/430), proiectată de arhitectul Ladislav Žák(d) și echipată cu mobilier de arhitectul rezidențial Josef Hesoun. Vila lui Frič a fost reconstruită după anul 2000 și este astăzi un monument cultural protejat.
Marcat de ocupația sovietică a Cehoslovaciei, la 21 august 1968, potrivit unor surse, și-a pus capăt voluntar vieții. Cu toate acestea, după alte surse, el nu s-a sinucis; fiica sa vitregă, Marta Fričová, a declarat că se afla deja în spital la 21 august și a murit acolo de cancer.[13] Este înmormântat în cimitirul de lângă biserica Sf. Maria Magdalena din Přední Kopanina(d).
A fost nepotul lui Vojtěch Frič(d) (al cărui frate Václav Frič(d) era interesat de litografie) și nepotul lui Alberto Vojtěch Frič(d) (care era etnograf).
Cariera artistică
[modificare | modificare sursă]Martin Frič a fost o personalitate de film foarte complexă, care a excelat în mai multe profesii în domeniu: de la designer de film, creator de subtitrări pentru filme mute, tehnician de laborator de film, actor, cameraman, compozitor, scenarist până la regizor de film și profesor. Este considerat unul dintre creatorii fondatori ai filmului ceh modern, care a lăsat o amprentă de neșters asupra acestuia, la fel ca și Otakar Vávra.
A devenit regizor independent la sfârșitul anilor 1920, când a filmat dramele Páter Vojtěch și Varhaník u sv. Víta(d), care, cu prelucrarea sa de înaltă calitate, au depășit standardele producției interne de film din acea vreme. Mai ales al doilea film, cu Karel Hašler(d) în rolul principal, a impresionat prin stilizarea sa remarcabilă în stilul kammerspiel german. Cu toate acestea, Frič a preferat să regizeze comedii, asupra cărora s-a concentrat total după apariția filmului sonor. Anii 1930 și 1940 au fost cei mai de succes din întreaga sa carieră. Frič a admirat filmele de la Hollywood, care au servit ca model pentru munca sa în acest domeniu, care a fost populară în rândul publicului și al criticilor.
În 1932, a interpretat rolul lui Sherlock Holmes în filmul Lelíček ve službách Sherlocka Holmes regizat de Karel Lamač.[14][15]
Gama operei de comedie a lui Frič a fost destul de largă. Împreună cu Jiří Voskovec(d) și Jan Werich a filmat comedia satirică Hej-rup![16] și Svět patří nám(d) (Lumea ne aparține),[17] au urmat filme precum Kristián(d) sau Hotel Modrá hvězda(d) care erau comedii sociale, Život je pes(d)[18] (Viața este un câine, 1933) sau Eva tropí hlouposti(d)[19] (Eva spune prostii, 1939) care erau aproape de comediile nebune. Comediile studențești Škola základ života[20] (Școala stă la baza vieții) și Cesta do hlubin študákovy duše (Călătorie în adâncurile sufletului unui elev)[21] au făcut parte și ele dintr-o categorie aparte. Vedetele cinematografiei din aceea perioadă au excelat în titlurile menționate mai sus, acestea își datorau adesea popularitatea și statutul de vedetă lui Frič. Frič a fost cel care a pus baza succeselor cinematografice ale unor actori ca Hugo Haas(d), Vlasta Burian, Oldřich Nový, Adina Mandlová sau Nataša Gollová.
Pe lângă comedii, Frič a regizat însă și filme din alte genuri. Cu filmul Jánošík (1935) a pus primele baze ale producției de lungmetraje slovace în 1935 și cu această ocazie l-a descoperit și pe viitorul regizor și actor important slovac Paľo Bielik(d). Jánošík este un film romantic cehoslovac despre un erou legendar al poporului slovac bazat pe piesa omonimă a lui Jiří Mahen. Intriga filmului începe în 1711 și are loc în regiunea muntoasă săracă a Ungariei din Slovacia.[22]
Filmografia lui Frič include și adaptări literare (Hordubalove,[23] Muzikantská Liduška(d)[24] sau Barbora Hlavsová(d))[25][26] sau filme psihologice (Lidé na kře sau Experiment).
În perioada postbelică, Frič și-a continuat fără probleme munca anterioară. În 1946, a regizat filmul Varúj...!, în Slovacia,[27] care a devenit piatra de temelie a producției de film slovac de după război.[28][29][30] Celelalte filme ale sale de succes, care au fost realizate în perioada cinematografiei naționalizate, au fost, de exemplu Čapkovy povídky(d) (bazat pe cinci povestiri de Karel Čapek)[31][32] sau Návrat domů.[33]
După 1948, însă, chiar și Frič a trebuit să facă față debutului realismului socialist. Filmografia sa a alternat astfel între lucrări de gen de înaltă calitate și titluri care aduceau un omagiu ideologiei vremii. Primul grup include Pytlákova schovanka(d) (Ascunzătoarea braconnierului sau Nobilul milionar),[34] o parodie a „kitsch-ului filmului de dinainte de război”,[35] sau comedia color în două părți Císařův pekař – Pekařův císař (Împăratul brutarului),[36] regizat de Frič după ce Jiří Krejčík(d) a abandonat regia sa.[37][38] Al doilea grup include filme uitate precum dramele Pětistovka[39] și Zocelení,[40][41] realizate în spiritul temelor privind viața muncitorilor.
În ultima parte a carierei sale de regizor, Frič a continuat să producă filme care au fost apreciate de public. La sfârșitul anilor 1950, a filmat basme populare ca Prințesa cu stea în frunte (bazat pe basme de Božena Němcová și Pavol Dobšinský) și Dařbuján și Pandrhola (după un basm de Jan Drda).[42][43] În 1955 a regizat drama istorică Psohlavci (Capete de câini), a doua adaptare cinematografică a romanului istoric omonim al lui Alois Jirásk Psohlavci din 1884 despre rebeliunea Chod(d) de la sfârșitul secolului al XVII-lea.[44]
În anii 1960 a regizat drama Oameni în rulotă sau comedii precum Král Králů(d) (Regele regilor, 1963) sau (ultimul film regizat de Martin Frič) Nejlepší ženská mého života(d) (Cea mai bună femeie din viața mea, 1968).[45] În acestea, precum și în celelalte titluri târzii ale sale (de exemplu, în drama istorică din timpul războiului Hvězda zvaná pelyněk (O stea numită Pelin, 1964),[46] a oferit unor actrițe ca Milena Dvorská(d) sau Jiřina Bohdalová(d) șansa de a excela. Filmografia lui Frič la sfârșitul anilor 1960 s-a încheiat cu moartea sa prematură.
Citat
[modificare | modificare sursă]“ | Am fost norocos să încep cu acest regizor excelent. El a fost cel care m-a inițiat în secretele tehnicii filmului și alfabetul actoriei cinematografice. El aparține creatorilor fondatori ai cinematografiei cehe. Mereu calm – nu l-am văzut niciodată supărat – perfect pregătit. El știa exact ce vrea. Înainte de a repeta, a disecat starea mentală a personajului, explica ce trebuia făcut și a început să repete. A făcut ceva ce puțini oameni au putut face: a acceptat și uneori a elaborat ideile actorului.[47]
- Ladislav Boháč(d)[48] |
” |
Filmografie
[modificare | modificare sursă]- Páter Vojtěch (1929)
- The Organist at St. Vitus' Cathedral (1929)
- All for Love (1930)
- Chudá holka (1930)
- On a jeho sestra (1931)
- 1931 Bravul soldat Svejk (Dobrý voják Švejk)
- Der Zinker (1931)
- To neznáte Hadimršku (1931)
- Sestra Angelika (1932)
- Wehe, wenn er losgelassen (1932)
- The Ringer (1932)
- Anton Špelec, ostrostřelec (1932)
- Lelíček ve službách Sherlocka Holmese (1932)
- Život je pes (1933)
- S vyloučením veřejnosti (1933)
- Pobočník Jeho Výsosti(d) (1933)
- Kantor Ideál (1933)
- 1933 Revizorul (Revizor)
- Dvanáct křesel(d) (1933)
- U snědeného krámu (1933)
- The Last Man (1934)
- Mazlíček (1934)
- Der Adjutant Seiner Hoheit (1934)
- Der Doppelbräutigam (1934)
- Hej-Rup! (1934)
- The Eleventh Commandment (1935)
- 1935 Jánošík
- Hero for a Night (1935)
- Ať žije nebožtík (1935)
- Hrdina jedné noci(d) (1935)
- Ulička v ráji (1936)
- Švadlenka (1936)
- Páter Vojtěch (1936)
- Mravnost nade vše (1936)
- Svět patří nám (1937)
- Krok do tmy (1937)
- Lidé na kře (1937)
- Advokátka Věra (1937)
- Tři vejce do skla(d) (1937)
- Hordubalové(d) (1938)
- Škola základ života(d) (1938)
- Muž z neznáma(d) (1939)
- Kristián (1939)
- Jiný vzduch(d) (1939)
- Cesta do hlubin študákovy duše(d) (1939)
- Eva tropí hlouposti(d) (1939)
- Katakomby (1940)
- Muzikantská Liduška(d) (1940)
- Baron Prásil (1940)
- Druhá směna (1940)
- Těžký život dobrodruha (1941)
- Tetička (1941)
- Roztomilý člověk (1941)
- Hotel Modrá hvězda (1941)
- Valentin Dobrotivý (1942)
- Barbora Hlavsová(d) (1943)
- Der zweite Schuß (1943)
- Experiment (1943)
- Počestné paní pardubické (1944)
- Dir zuliebe (1944)
- Prstýnek (1944)
- Černí myslivci (1945)
- 13. revír (1946)
- Varúj...! (1946)
- Čapkovy povídky (1947)
- Návrat domů (1948)
- Polibek ze stadionu (1948)
- Pytlákova schovanka aneb Šlechetný milionář (1949)
- Pětistovka (1949)
- Zocelení (1950)
- Bylo to v máji (1951)
- Past (1951)
- 1952 Împăratul brutarului (Císařův Pekař & Pekařův Císař)
- 1953 Secretul sângelui (Tajemství krve)
- 1955 Capete de câini (Psohlavci)
- Nechte to na mně (1955)
- Zaostřit, prosím! (1956)
- Povodeň (1958)
- Dnes naposled (1958)
- 1959 Prințesa cu stea în frunte (Princezna se zlatou hvězdou)
- Bílá spona (1960)
- Dařbuján a Pandrhola(d) (1960)
- Král Králů (1963)
- Hvězda zvaná Pelyněk(d) (1964)
- 1966 Oameni în rulotă (Lidé z maringotek)
- Přísně tajné premiéry(d) (1967)
- Nejlepší ženská mého života(d) (1968)
Note
[modificare | modificare sursă]- ^ Čestný titul národní umělec (PDF) (în cehă), , accesat în
- ^ a b c d „Martin Frič”, Gemeinsame Normdatei, accesat în
- ^ a b c d Autoritatea BnF, accesat în
- ^ a b c d Martin Frič, Filmportal.de, accesat în
- ^ a b c d e Czech National Authority Database, accesat în
- ^ „Martin Frič”, Gemeinsame Normdatei, accesat în
- ^ a b The Fine Art Archive, accesat în
- ^ a b regionální databáze Knihovny města Plzně, accesat în
- ^ „Martin Frič”, Gemeinsame Normdatei, accesat în
- ^ „(dostupné online v NK ČR)”. p. 1.
- ^ Časopis Pestrý týden, č. 40, ročník 15, vyd. 5. 10. 1940, str. 4, vyd. Grafické umělecké závody V. Neubert a synové, Praha, 1940
- ^ Malá československá encyklopedie. Svazek 2., D–CH. Praha: Academia, 1985, 969 s. [Heslo „Martin Frič" je na str. 523.]
- ^ Kinorevue, č. 24/1992, s. 21.
- ^ Lelicek ve sluzbach Sherlocka Holmese (1932) la Cinemagia.ro
- ^ Lelíček ve službách Sherlocka Holmesa în Česko-Slovenská filmová databáze
- ^ Hej-rup! (1934) | ČSFD.cz (în cehă), accesat în
- ^ Svět patří nám (1937) | ČSFD.cz (în cehă), accesat în
- ^ „Život je pes” (în cehă). www.kinobox.cz. Accesat în .
- ^ Eva tropí hlouposti (1939) | ČSFD.cz (în cehă), accesat în
- ^ Škola základ života (1938) | ČSFD.cz (în cehă), accesat în
- ^ Cesta do hlubin študákovy duše (1939) – Filmový přehled (în cehă), accesat în
- ^ Jaroslav Brož(d), Myrtil Frída(d): Istoria filmului cehoslovac în imagini 1930 – 1945 , Orbis, Praga, 1966 , p. 94
- ^ „Hordubalové (1937)” (în cehă). www.kinobox.cz. Accesat în .
- ^ Muzikantská Liduška (1940) | ČSFD.cz (în cehă), accesat în
- ^ Barbora Hlavsová (1942) – Filmový přehled (în cehă), accesat în
- ^ Barbora Hlavsová (1942) | ČSFD.cz (în cehă), accesat în
- ^ Varúj...! (1946) | ČSFD.cz (în cehă), accesat în
- ^ Ivan Stodola, Pred 35 rokmi – Ivan Stodola o osudoch Bačovej ženy, Petra Hanáková in. Varuj...! a slovenské filmovníctvo v rokoch 1945-1948 (Kino-Ikon, č.1, 2006, s. 12
- ^ Rudolf Mrlian, Umenie, Petra Hanáková in. Varuj...! a slovenské filmovníctvo v rokoch 1945-1948 (Kino-Ikon, č.1, 2006,s. 23
- ^ Ján Kalina, „O filme Varuj“, in: Umenie, 1, č.2-4, 1947, s. 137 Béla Balázs, „Béla Balázs a Varuj“, in: Národná obroda, 3, č.115, 1947, s.4 Neznámy autor, „Po veľkom štarte“, in: Práca, č.71, 1947, s. 9 HANÁKOVÁ P. In: Kino-Ikon , č.1, 2006, s. 24
- ^ Čapkovy povídky (1947) – Filmový přehled (în cehă), accesat în
- ^ Čapkovy povídky (1947) | ČSFD.cz (în cehă), accesat în
- ^ Návrat domů (1948) | ČSFD.cz (în cehă), accesat în
- ^ Pytlákova schovanka aneb Šlechetný milionář (1949) | ČSFD.cz (în cehă), accesat în
- ^ Pytlákova schovanka - iVysílání | Česká televize (în cehă), accesat în
- ^ Eroul principal este brutarul Matěj (Jan Werich) și împăratul Rudolf al II-lea (din nou Jan Werich), care este un patron bogat al tuturor tipurilor de arte, în special al alchimiei . El reușește să găsească Golemul, un gigant mitic de lut, dar nu reușește să-l reînvie și să devină stăpânul lumii. Brutarul Matěj este mai întâi aruncat în închisoare pentru bunul simț, dreptate și bunătate, dar apoi scapă și, datorită asemănării sale cu împăratul, schimbă rolurile cu acesta și în cele din urmă folosește Golemul pentru a face mâncare pentru săraci.
- ^ Císařův pekař - Pekařův císař (1951) | ČSFD.cz (în cehă), accesat în
- ^ Císařův pekař – Pekařův císař (1951) – Filmový přehled (în cehă), accesat în
- ^ Pětistovka (1949) – Filmový přehled (în cehă), accesat în
- ^ Zocelení (1950) | ČSFD.cz (în cehă), accesat în
- ^ Zocelení (1949) – Filmový přehled (în cehă), accesat în
- ^ Dařbuján a Pandrhola (1959) | ČSFD.cz (în cehă), accesat în
- ^ Dařbuján a Pandrhola (1959) – Filmový přehled (în cehă), accesat în
- ^ Psohlavci (1954) – Filmový přehled (în cehă), accesat în
- ^ Nejlepší ženská mého života (1968) – Filmový přehled (în cehă), accesat în
- ^ Hvězda zvaná Pelyněk (1964) – Filmový přehled (în cehă), accesat în
- ^ Měl jsem štěstí, že jsem začínal s tímto vynikajícím režisérem. On to byl, kdo mě zasvětil do tajů filmové techniky a abecedy filmového herectví. Patří k zakladatelským tvůrcům české kinematografie. Vždycky klidný – nikdy jsem neviděl, že by se rozčílil – perfektně připravený. Věděl přesně, co chce. Než začal zkoušet, rozebral duševní stav postavy, vyložil, co je třeba udělat a začal zkoušet. Dovedl něco, co uměl málokdo: hercovy nápady přijal a někdy i rozváděl.
- ^ Ladislav Boháč(d): Tisíc a jeden život, Odeon, Praha, 1981, str. 169
Bibliografie
[modificare | modificare sursă]- Svatopluk Beneš(d): Být hercem, Melantrich, Praha, 1992, str. 71, 76, 78, 80, ISBN: 80-7023-118-1
- B. Bezouška(d), V. Pivcová, J. Švehla: Thespidova kára Jana Pivce(d), Odeon, Praha, 1985, str. 182, 291
- Ladislav Boháč(d): Tisíc a jeden život, Odeon, Praha, 1981, str. 166, 168–9, 171, 173, 178, 247, 305
- František Černý(d): Hraje František Smolík(d), Melantrich, Praha, 1983, str. 177, 179, 211, 213, 225, 245, 260, 261, 292, 308, 329, 342
- Antonín Dolenský: Kulturní adresář ČSR, vyd. Českolipská knih– a kamenotiskárna, Česká Lípa, 1936, str. 122
- Vlasta Fabianová: Jsem to já?, Odeon, Praha, 1993, str. 171, 175–7, 239, 452, ISBN: 80-207-0419-1
- FIALA, Miloš. Martin Frič – muž, který rozdával smích. Vyd. 1. Čechtice: BVD, 2008. 297 s. ISBN: 978-80-87090-10-7.
- Eva Högerová, Ljuba Klosová(d), Vladimír Justl(d): Faustovské srdce Karla Högera(d), Mladá fronta, Praha, 1994, str. 365, ISBN: 80-204-0493-7
- František Kovářík(d): Kudy všudy za divadlem, Odeon, Praha, 1982, str. 219
- MIHOLA, Rudolf. Martin Frič & jeho filmy: --byl to gigant. Vyd. 1. [Praha]: Petrklíč, 2005. 183 s. Osobnosti. ISBN: 80-7229-118-1.
- Osobnosti – Česko : Ottův slovník. Praga: Ottovo nakladatelství. . 172. ISBN 978-80-7360-796-8.
- Ladislav Pešek(d): Tvář bez masky, Odeon, Praha, 1977, str. 93, 189, 197, 234
- Josef, Tomeš; et al. (et al.) (). Český biografický slovník XX. století : I. díl : A–J. Praga ; Litomyšl: Paseka ; Petr Meissner. 342. ISBN 80-7185-245-7.
- Ladislav Tunys: Hodně si pamatuju...Perličky v duši Raoula Schránila(d), Ametyst, Praha, 1998, str. 71, 92, 96–7, 104, 108–110, 137, ISBN: 80-85837-35-8
- Marie Valtrová(d): Kronika rodu Hrušínských(d), Odeon, Praha, 1994, str. 70, 132, 147, 156–7, 310, 313, 321, ISBN: 80-207-0485-X
Vezi și
[modificare | modificare sursă]- Arborele genealogic Frič (cs(d))
- Lista artiștilor naționali cehoslovaci (cs(d))
- Listă de regizori cehi
- Listă de actori cehi
Legături externe
[modificare | modificare sursă]Materiale media legate de Martin Frič la Wikimedia Commons
- Lista operelor în Catalogul cuprinzător al Republicii Cehe
- Životopis, kompletní filmografie
- Kdo byl kdo v našich dějinách ve 20. století
- Martin Frič, klasik českého filmu
- Martin Frič la ČSFD.cz
- Martin Frič la Kinobox
- Martin Frič la Fdb.cz (Filmová databáze)
- Martin Frič la Filmovyprehled.cz (Recenzie de film)
- Martin Frič la Internet Movie Database
- Martin Frič la Cinemagia.ro
- de Filmografie
- Slavné stavby: Fričova vilaArhivat în , la Wayback Machine., slavnestavby.cz, nedatováno, autor neuveden.