Глас тишине
Глас тишине | |
---|---|
![]() Књига „Глас тишине. Седам капија. Два пута”, поклонила Х. П. Блавацка Л. Н. Толстоју 1889-1991. Књига је представљена на изложби Куће-музеја Л. Н. Толстоја у Асни Полан. | |
Настанак и садржај | |
Аутор | Хелена Блавацки |
Језик | енглески |
Жанр / врста дела | преводи делова „Књиге златних учења” |
Издавање | |
Издавање | 1889 Теозофско издавачко предузеће |
Део серијала о |
Теозофији |
---|
![]() |
Глас тишине је књига Хелене Блавацки. Написана је у Фонтенблоу и први пут објављена 1889. [1] Према Блавацој, реч је о преводу фрагмената из свете књиге са којом се сусрела током студија на Истоку, под називом „Књига златних заповести”.
Структура дела
[уреди | уреди извор]Дело, чији је пуни назив Глас тишине и други одабрани фрагменти из „Књиге златних поука“ , састоји се из три дела.
- Глас тишине
- Два начина
- Седам капија
Текст без предговора и прилога обухвата 75 страница малог формата.
Порекло
[уреди | уреди извор]Блавацка је у предговору нагласила да то не представља њено сопствено дело, већ преводе делова „Књиге златних учења”. Током свог боравка на Тибету научила их је напамет и стога је само морала да их запише. Оригинални енглески текст је у великој мери испресецан санскритским и тибетанским техничким терминима, што га чини много тежим за читање. Из тог разлога, у неким преводима ови термини и оригинални изрази су представљени у фуснотама.
Везе
[уреди | уреди извор]Написано у потпуности у традицији источњачких филозофија, дело има бројне паралеле са хиндуизмом. Нешто слично се може наћи у Ведама, посебно у Упанишадама, али и у Бхагавадгити. Такође постоји сагласност о будизму. Овде је важан зен научник др. Даисетз Теитаро Сузуки описао је књигу као праву махајану (The Middle Way, август 1965, стр. 90.) и написао о њој: „Без сумње, Хелена Блавацки је била упућена у дубље стране учења [[Махаиане]], а затим објавила оно што је сматрала мудро..."(Источни будисти, стара серија, 5:377). Далај Лама, традиционално пријатељски настројен према учењу теозофије, дао је Сателдорф превод са предговором 1997. године као израз свог слагања.
Садржај
[уреди | уреди извор]Рад подразумева познавање појмова карме , реинкарнације , чакре и кундалини и тешко га је разумети без ове позадине.
Глас тишине Овај први део описује „пут“ којим ученик треба да иде. Станице на овом путу одговарају раду на себи отклањањем порока и порока и њиховим превазилажењем. После превазилажења самог себе, више нема пута за ученика. На крају се губи свест о целокупној индивидуалности и ученик достиже самадхи, он је једно са Свим.
Два начина Када се постигне јединство, доступне су две опције. Једини избор је да се заувек превазиђе точак поновног рођења. Други избор је да се вратите својом вољом да помогнете другима на њиховом путу. Други, неописиво тежи пут је племенитији.
Седам капија Чак и пре него што се може постићи јединство, мора се савладати седам врлина савршенства: спремност да се непрестано даје, равнотежа, непоколебљивост, бестрасност, снага, контемплација и мудрост.
Пријем
[уреди | уреди извор]Рецензент Источног будистичког друштва Д. Т. Сузукија је прокоментарисао: „Несумњиво је госпођа Блавацка на неки начин била упућена у дубљу страну учења махајане, а затим је западном свету дала оно што је сматрала мудрим...“ [2] У часопису Будистичког друштва, Сузуки је коментарисао: „овде је прави махајана будизам“. [3]
14. Далај Лама је написао предговор за стогодишњицу издања Конкорд Грове Прес-а.[4]
Види још
[уреди | уреди извор]Референце
[уреди | уреди извор]- ^ „The Voice of the Silence by H.P. Blavatsky: Online and Printed Sources”. blavatskyarchives.com.
- ^ Suzuki, Daisetz Teitaro; Suzuki, Beatrice Lane, ур. (јул 1931). „The Real H. P. Blavatsky, a Study in Theosophy and a Memoir of a Great Soul, by William Kingslands (review)”. The Eastern Buddhist. Old Series. 5 (4): 377.
- ^ „Suzuki”. The Middle Way. The Buddhist Society. 40 (2): 90. август 1965.
- ^ Gyatso, Tenzin (1989). „Foreword: The Boddhisattva Path”. The Voice of the Silence. Од стране Blavatsky, H. P. (Centenary изд.). Oxford: Concord Grove Press. ISBN 9780886950460. Приступљено 2018-09-04 — преко theosophy.wiki.
Литература
[уреди | уреди извор]- Gertrud Engel (Übers.): Die Stimme der Stille und andere ausgewählte Bruchstücke aus dem Buche der Goldenen Lehren. Ring-Verlag, Düsseldorf 1935.
- Franz Hartmann (Übers.): Die Stimme der Stille, Die zwei Wege, Die sieben Pforten. Ullrich-Verlag, Calw 1976.
- Norbert Lauppert, Fritz Kutschera (Übers.): Die Stimme der Stille und andere ausgewählte Bruchstücke aus dem "Buch der goldenen Lehren". Adyar-Verlag, Graz. 1982. ISBN 3-85005-068-8.
- Hank Troemel (Übers.): Die Stimme der Stille, Auszüge aus dem Buch der goldenen Regeln. Adyar, Theosophische Verlags-Gesellschaft, Satteldorf. 1997. ISBN 3-927837-62-8.
- Judith M. Tyberg: Die Sprache der Götter – Sanskrit als Schlüssel zu den Mysterienlehren. Verlag Esoterische Philosophie, Hannover 2012, ISBN 978-3-924849-66-5. (Dieses Buch widmet 44 Seiten speziell der detaillierten Übersetzung, Erklärung und Schreibweise der in Die Stimme der Stille verwendeten Sanskrit-Begriffe)
Спољашње везе
[уреди | уреди извор]- The Voice of the Silence online (енглески)
- Reflections on the Voice of the Silence (енглески)
- Commentary on the Voice of the Silence – Annie Besant und C.W. Leadbeater
- einführender Artikel zur Stimme der Stille – (немачки)