СУ-76: відмінності між версіями
[неперевірена версія] | [перевірена версія] |
→СУ-76 у відеоіграх: Зміна слова «далеко» на «далекі» Мітки: Редагування з мобільного пристрою Редагування через мобільну версію |
|||
(Не показані 48 проміжних версій ще одного користувача) | |||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
{{Ізольована стаття|сирота0кільце2}} |
|||
{{Бронетехніка |
{{Бронетехніка |
||
|назва = СУ-76 |
|назва = СУ-76 |
||
|зображення = |
|зображення = Su76_nn.jpg |
||
|250px |
|||
|СУ-76 у Кремлі Нижнього Новгороду |
|||
|опис_зображення = |
|опис_зображення = |
||
|класифікація = [[Самохідна артилерійська установка|САУ]] безпосередньої підтримки |
|класифікація = [[Самохідна артилерійська установка|САУ]] безпосередньої підтримки |
||
|компонувальна схема= об'єднане моторно-трансмісійне та управління спереду, бойове ззаду |
|компонувальна схема= об'єднане моторно-трансмісійне та управління спереду, бойове ззаду |
||
|країна-виробник = {{USR}} |
|країна-виробник = {{USR}} |
||
|розробник = |
|розробник = |
||
⚫ | |||
|компанія-виробник = |
|||
⚫ | |||
⚫ | |||
⚫ | |||
⚫ | |||
⚫ | |||
⚫ | |||
⚫ | |||
⚫ | |||
⚫ | |||
⚫ | |||
⚫ | |||
⚫ | |||
|бойова маса = 11,2 т |
|||
⚫ | |||
|екіпаж = 4 |
|екіпаж = 4 |
||
|десант = |
|||
|довжина = 5 000 |
|довжина = 5 000 |
||
|ширина = 2 740 |
|ширина = 2 740 |
||
|висота = 2 200 |
|висота = 2 200 |
||
|кліренс = 300 |
|кліренс = 300 |
||
⚫ | |||
|вага = 11.2 т |
|||
⚫ | |||
|чоло корпусу = 25 / 60° |
|чоло корпусу = 25 / 60° |
||
|облавок корпусу = 15 / 0° |
|облавок корпусу = 15 / 0° |
||
Рядок 42: | Рядок 41: | ||
|додаткове_озброєння= |
|додаткове_озброєння= |
||
|боєкомплект = 60 |
|боєкомплект = 60 |
||
|двигун = спарені [[Рядний двигун|рядні]] |
|двигун = спарені [[Рядний двигун|рядні]]<br/>6 — [[Циліндр (двигун)|циліндрові]] [[Карбюраторний двигун|карбюраторні]] [[Рідинне охолодження|рідинного охолодження]] |
||
|потужність_двигуна = 2 × 70 к.с. (2 × 52 кВт) |
|потужність_двигуна = 2 × 70 к.с. (2 × 52 кВт) |
||
|пальне = |
|пальне = |
||
|підвіска = індивідуальна, [[ |
|підвіска = індивідуальна, [[]] |
||
|швидкість = 44 |
|швидкість = 44 |
||
|відношення_пв = 12,5 |
|відношення_пв = 12,5 |
||
Рядок 56: | Рядок 55: | ||
|подоланний брід = 0,9 |
|подоланний брід = 0,9 |
||
}} |
}} |
||
'''СУ-76''' — радянська легка [[самохідно-артилерійська установка]] (САУ), що застосовувалася в [[ |
'''СУ-76''' — радянська легка [[самохідно-артилерійська установка]] (САУ), що застосовувалася в [[ війна| війні]]. |
||
== Історія == |
== Історія == |
||
[[Файл:Bundeswehrmuseum Dresden 21.jpg|thumb|left|300px|Самохідно-артилерійська установка СУ-76 в музеї Дрездена]] |
[[Файл:Bundeswehrmuseum Dresden 21.jpg|thumb|left|300px|Самохідно-артилерійська установка СУ-76 в музеї Дрездена]] |
||
СУ-76 була спільно розроблена конструкторськими бюро заводу № 38 в [[Кіров (Кіровська область)| |
СУ-76 була спільно розроблена конструкторськими бюро заводу № 38 в [[Кіров (Кіровська область)|. Кіров]] влітку [[1942]] , велику роль у створенні самохідки зіграв [[Гінзбург Семен Олександрович]]. Перші машини цього типу були випущені пізньої осені [[1942]] року, причому вони були оснащені завідомо невдалою силовою установкою з двох паралельно встановлених автомобільних бензинових двигунів [[ГАЗ-202]] потужністю 70 [[кінська сила|к.с]]. Ця силова установка була дуже складна в управлінні і викликала сильні крутильні коливання елементів трансмісії, що призводило до їх швидкої поломки. Спочатку САУ була повністю броньована, що призводило до незручності роботи [[екіпаж]] в бойовому відділенні. Ці недоліки розкрилися під час першого бойового застосування радянських серійних [[САУ]] на [[Волховський фронт|Волховському фронті]], тому після випуску 320 машин серійне виробництво СУ-76 було зупинено і конструкція була відправлена на доопрацювання. |
||
Однак |
Однак [[РСЧА]] в артилерії до половинчастого рішення — залишити «паралельну» силову установку і загальне компонування машини по тій же схемі, але посилити її елементи з метою збільшення . Ця модернізація (вже без даху бойового відділення) отримала назву СУ-76М і пішла в серію влітку [[1943]] , ряд [[САУ]] цього ��аріанту встиг потрапити на фронт до початку [[Курська битва|Курської битви]]. Тим не менш, результат у цілому виявився невтішним. Одним з головних винуватців за результатами внутрішнього розслідування був названий [[Семен Олександрович|С. . Гінзбург]], який був відсторонений від конструкторської роботи і посланий на фронт, де загинув. Можливо, в такому розвитку подій зіграли значення напружені відносини між конструктором і [[НКТП|народним комісаром танкової промисловості]] [[Зальцман Ісаак Мойсейович|І. М. Зальцманом]]. |
||
Тим не менш, необхідність у легкій САУ була настільки гострою, що |
Тим не менш, необхідність у легкій САУ була настільки гострою, що танкової промисловості [[Малишев В'ячеслав Олександрович|В. А. Малишев]] (загибель С. . Гінзбурга була однією з причин відставки І. М. Зальцмана з цієї посади) оголосив конкурс на проект машини такого типу. У ньому взяли участь колективи заводу № 38 під керівництвом . . Попова Автомобільного Заводу ([[Горьковський автомобільний завод|ГАЗ]]) під керівництвом [[Астров Микола Олександрович|. . Астрова]], головного розробника всієї лінії [[легкий танк|легких]] і [[плаваючий танк|плаваючих]] [[танк]]ів. Їх прототипи відрізнялися по ряду елементів конструкції, але головним їх нововведенням було використання спареної установки двигунів ГАЗ-203 від легкого танка [[Т-70]], в якій обидва мотори розташовувалися послідовно і працювали на загальний вал. Відповідно, машина була , щоб вмістити в себе велику по довжині силову установку. З кінця 1943 року (після зняття з серійного виробництва легких танків Т-70 і [[Т-80 (легкий танк)|Т-80]]) обидва , а також знову організований завод № 40 в [[Митищі|. Митищі]] почали великосерійне виробництво легкої САУ з силовою установкою [[ГАЗ-203]], яка отримала армійський індекс СУ-76 (той самий, що й початковий варіант, без індексу «М»). У результаті СУ-76 (всіх моделей) стала наймасовішою після [[Т-34]] бойовою броньованою машиною в Червоній Армії. |
||
Всього було випущено 13932 модернізованих СУ-76, з них 9133 самохідки побудував ГАЗ. Серійне виробництво СУ-76М завершилося в [[1945]] |
Всього було випущено 13932 модернізованих СУ-76, з них 9133 самохідки побудував ГАЗ. Серійне виробництво СУ-76М завершилося в [[1945]] , кількома роками пізніше вони були зняті з озброєння Радянської Армії. |
||
На базі СУ-76 пізніх випусків у [[1944]] була побудована перша повноцінна радянська зенітна самохідна установка [[ЗСУ-37]]. Вона випускалася серійно і після зняття базової моделі з виробництва. |
На базі СУ-76 пізніх випусків у [[1944]] була побудована перша повноцінна радянська зенітна самохідна установка [[ЗСУ-37]]. Вона випускалася серійно і після зняття базової моделі з виробництва. |
||
== Конструкція і |
== Конструкція і == |
||
[[Файл:MWP SU-76 3.JPG|thumb|left|СУ-76 в музеї Війська Польського, Варшава]] |
[[Файл:MWP SU-76 3.JPG|thumb|left|СУ-76 в музеї Війська Польського, Варшава]] |
||
СУ-76 є |
СУ-76 є [[САУ]] з заднім розташуванням бойового відділення. Механік-водій, бензобаки, рухова установка і трансмісія розміщувалися в передній частині бронекорпусу машини, двигун розташовувався праворуч від осьової лінії машини. Боєзапас, та робочі місця командира машини, навідника і заряджаючого розташовувалися у відкритій зверху і ззаду бойовій рубці. |
||
СУ-76 оснащувалася силовою установкою з двох 4-тактних рядних 6-циліндрових карбюраторних двигунів ГАЗ-202 потужністю 70 |
СУ-76 оснащувалася силовою установкою з двох 4-тактних рядних 6-циліндрових карбюраторних двигунів ГАЗ-202 потужністю 70 .с. САУ пізнього випуску забезпечувалися форсованим до 85 .с. варіантом тих же двигунів. Підвіска у СУ-76М індивідуальна торсіонна для кожного з 6 опорних котків малого діаметра по кожному борту. Провідні колеса розташовувалися спереду, а лінивці були ідентичні опорним . устаткування включало штатний панорамний приціл гармати ЗІС-3; частина машин оснащувалася радіостанцією 9Р. |
||
Бронювання диференційоване протикульне, товщина лобової броні 35 |
Бронювання диференційоване протикульне, товщина лобової броні 35мм, нахил 60 градусів до нормалі. |
||
Для самооборони екіпаж мав автомати (пістолет-кулемети) [[ППШ]] або [[Пістолет-кулемет Судаєва|ППС]] і кілька ручних гранат [[ |
Для самооборони екіпаж мав автомати (пістолет-кулемети) [[ППШ]] або [[Пістолет-кулемет Судаєва|ППС]] і кілька ручних гранат [[Ф-1]]. |
||
== Варіанти == |
== Варіанти == |
||
* СУ-76 з паралельною установкою двигунів і броньовим дахом бойового відділення; |
* СУ-76 з паралельною установкою двигунів і броньовим дахом бойового відділення; |
||
* СУ-76М з паралельною установкою двигунів з підвищеним |
* СУ-76М з паралельною установкою двигунів з підвищеним і без броньового даху бойового відділення |
||
* СУ-76 з руховою установкою, що працює на загальний вал сумарною потужністю 140 к.с. |
* СУ-76 з руховою установкою, що працює на загальний вал сумарною потужністю 140 к.с. |
||
* СУ-76 з руховою установкою, що працює на загальний вал сумарною потужністю 170 к.с. |
* СУ-76 з руховою установкою, що працює на загальний вал сумарною потужністю 170 к.с. |
||
Рядок 88: | Рядок 88: | ||
== Бойове застосування == |
== Бойове застосування == |
||
[[Файл:SU-76M at the Museum on Sapun Mountain Sevastopol 1.jpg|thumb|left|230px|СУ-76М в Музеї на Сапун-горі, [[Севастополь]]]] |
[[Файл:SU-76M at the Museum on Sapun Mountain Sevastopol 1.jpg|thumb|left|230px|СУ-76М в Музеї на Сапун-горі, [[Севастополь]]]] |
||
СУ-76 призначалася для вогневої підтримки піхоти в ролі легкої штурмової гармати та протитанкової САУ. У цій якості вона замінила [[легкий танк|легкі танки]] безпосередньої підтримки піхоти. Однак її оцінка в частинах була дуже суперечливою. Піхотинцям СУ-76 швидше подобалася, так як її вогонь був |
СУ-76 призначалася для вогневої підтримки піхоти в ролі легкої штурмової гармати та протитанкової САУ. У цій якості вона замінила [[легкий танк|легкі танки]] безпосередньої підтримки піхоти. Однак її оцінка в частинах була дуже суперечливою. Піхотинцям СУ-76 швидше подобалася, так як її вогонь був , ніж у базового танка [[Т-70]]; відкрита рубка дозволяла тісно взаємодіяти з екіпажем у міських боях. місцями машини були протикульне бронювання, пожежонебезпечність бензинового двигуна і відкрита бойова рубка, яка не захищала від вогню зверху. Хоча з іншого боку, та ж відкрита рубка була зручна для екіпажу в роботі, знімала проблему загазованості бойового відділення при стрільбі і дозволяла легко покинути підбиту самохідку. СУ-76 мала багато позитивних сторін — легкість в обслуговуванні, надійність, малошумність, високу прохідність по лісисто-болотистій місцевості. |
||
Як |
Як САУ СУ-76 могла успішно боротися з усіма типами легких і середніх танків вермахту і рівноцінними САУ противника. Проти важкої «Пантери» СУ-76 теж мала шанси на перемогу — 76-мм снаряди пробивали маску гармати і відносно тонку бортову броню. Проти [[ VI |«Тигра»]] і більш важких машин СУ-76 була малоефективна. Інструкції для екіпажу наказували в такому випадку стріляти в ходову частину і ствол гармати; бити в борт на близьких дистанціях. Введення [[ бронебійний снаряд|підкаліберних]] і [[Кумулятивний ефект|кумулятивного]] снарядів спростило боротьбу з важкоброньованими цілями. Грамотне використання маскування і рельєфу місцевості, а також маневрування від одного відритого в ґрунті укриття до іншого дозволяло досвідченим екіпажам успішно відбивати танкові атаки противника. |
||
СУ-76 іноді використовувалися для [[Стрільба з закритих позицій|стрільби з закритих позицій]]. Кут підвищення її гармати був максимальним серед усіх радянських серійних самохідок і дальність стрільби досягала 17 |
СУ-76 іноді використовувалися для [[Стрільба з закритих позицій|стрільби з закритих позицій]]. Кут підвищення її гармати був максимальним серед усіх радянських серійних самохідок і дальність стрільби досягала 17км. На завершальному етапі війни СУ-76 також використовувалися як ерзац-БТР, машини передових артилерійських спостерігачів або для евакуації поранених. |
||
У складі [[Корейська народна армія|північнокорейської армії]] СУ-76 застосовувалися в [[Корейська війна|Корейській війні]] ( |
У складі [[Корейська народна армія|північнокорейської армії]] СУ-76 застосовувалися в [[Корейська війна|Корейській війні]] (). |
||
== Збережені СУ-76 == |
== Збережені СУ-76 == |
||
Завдяки великому числу випущених самохідок, СУ-76 присутні в експозиціях багатьох музеїв або служать машинами-пам'ятниками в різних містах |
Завдяки великому числу випущених самохідок, СУ-76 присутні в експозиціях багатьох музеїв або служать машинами-пам'ятниками в різних містах і військових частинах . |
||
== СУ-76 у |
== СУ-76 у == |
||
СУ-76 можна побачити в ряді |
СУ-76 можна побачити в ряді : |
||
* В [[Стратегія в реальному часі|RTS]] |
* В [[Стратегія в реальному часі|RTS]] [[Sudden Strike|Sudden Strike 3: Arms for Victory]]. |
||
* |
*[[Red Orchestra: Ostfront 41-45]]. |
||
* |
*[[MMO]] «[[World of Tanks]]»<ref>Моделі радянських танків з щоденників розробників WoT, Ігровий журнал «PC ігри», листопад 2009 року, стор.128-129</ref> |
||
*[[Company of Heroes 2]] |
|||
[[ТТХ|тактико-технічних характеристик]] бронетехніки та особливостей її застосування в бою в багатьох комп'ютерних іграх часто від реальності. |
|||
== Див. також == |
== Див. також == |
||
Рядок 112: | Рядок 113: | ||
* [[АСУ-85]] |
* [[АСУ-85]] |
||
* [[СУ-100]] |
* [[СУ-100]] |
||
⚫ | |||
== Примітки == |
== Примітки == |
||
Рядок 119: | Рядок 120: | ||
== Посилання == |
== Посилання == |
||
{{Commons|SU-76}} |
{{Commons|SU-76}} |
||
* {{Cite web|url |
* {{Cite web|url=http://www.battlefield.ru/ru/tank-development/29-sp-guns/62-su76.html|title= САУ сімейства СУ-76|work=The Russian Battlefield}} |
||
* [http://armor.kiev.ua/Tanks/WWII/SU76/ Сторінка про СУ-76] на Броні-Сайті Чобітка Василя |
* [http://armor.kiev.ua/Tanks/WWII/SU76/ Сторінка про СУ-76] на Броні-Сайті Чобітка Василя |
||
* [http://nevskye.narod.ru/germany/tank/seryh.htm Сірих Володимир Дмитрович] — командир батареї Су-76, кавалер ордена Олександра Невського. |
* [http://nevskye.narod.ru/germany/tank/seryh.htm Сірих Володимир Дмитрович] — командир батареї Су-76, кавалер ордена Олександра Невського. |
||
* [http://www.corazzati.it/scheda_su76.htm Pagina dedicata al SU-76 |
* [http://www.corazzati.it/scheda_su76.htm Pagina dedicata al SU-76 Sito Corazzati.it] {{ref-it}} |
||
* [http://www.axishistory.com/index.php?id=5260 Axis History Factbook] {{ref-en}} |
* [http://www.axishistory.com/index.php?id=5260 Axis History Factbook] {{ref-en}} |
||
* [http://www.wwiivehicles.com/ussr/self-propelled-guns/su-76.asp SU-76] {{ref-en}} |
* [http://www.wwiivehicles.com/ussr/self-propelled-guns/su-76.asp SU-76] {{ref-en}} |
||
{{Бронетехніка_СРСР_(Друга_світова_війна)}} |
|||
{{Бронетехника-НА ДРВ}} |
|||
{{РАО НА ДРВ}} |
|||
{{нк}} |
|||
[[Категорія:Самохідна артилерія СРСР]] |
[[Категорія:Самохідна артилерія СРСР]] |
||
[[Категорія:Протитанкові САУ]] |
[[Категорія:Протитанкові САУ]] |
||
[[Категорія:САУ за алфавітом]] |
|||
[[Категорія:Артилерія калібру 76 мм]] |
|||
{{Weapon-stub}} |
|||
[[Категорія:Артилерія Корейської війни]] |
|||
[[Категорія:Артилерія війни у В'єтнамі]] |
|||
⚫ | |||
[[Категорія:Бронетехніка Корейської війни]] |
|||
[[de:SU-76]] |
|||
[[Категорія:Бронетехніка В'єтнамської війни]] |
|||
[[en:SU-76]] |
|||
[[Категорія:Самохідна артилерія Другої світової війни]] |
|||
[[fi:SU-76]] |
|||
[[fr:SU-76]] |
|||
[[he:SU-76]] |
|||
[[it:SU-76]] |
|||
[[ja:SU-76 (自走砲)]] |
|||
[[lv:SU-76]] |
|||
[[pl:SU-76]] |
|||
[[pt:SU-76]] |
|||
[[ro:SU-76]] |
|||
[[ru:СУ-76]] |
|||
[[sv:SU-76]] |
Поточна версія на 07:42, 30 липня 2023
СУ-76 | |
---|---|
![]() СУ-76 у Кремлі Нижнього Новгороду | |
Тип | САУ безпосередньої підтримки Схема: об'єднане моторно-трансмісійне та управління спереду, бойове ззаду |
Походження | ![]() |
Історія використання | |
На озброєнні | 1943 — 1950-і |
Історія виробництва | |
Виготовлення | 1942–1945 |
Виготовлена кількість | 14 292 |
Характеристики | |
Вага | 11,2 т |
Довжина | 5 000 |
Довжина ствола | 51,6 |
Ширина | 2 740 |
Висота | 2 200 |
Обслуга | 4 |
Броня | Корма: 10 / 20 ° Дах: 7 Днище: 7 / 81—90° |
Другорядне озброєння | 2 кулемети 7,62-мм ДТ боєкомплект: 60 |
Підвіска | індивідуальна, торсіонна |
Дорожній просвіт | 300 |
![]() |
СУ-76 — радянська легка самохідно-артилерійська установка (САУ), машина безпосередньої підтримки піхоти, що застосовувалася в Німецько-радянській війні.
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/97/Bundeswehrmuseum_Dresden_21.jpg/300px-Bundeswehrmuseum_Dresden_21.jpg)
СУ-76 була спільно розроблена конструкторськими бюро заводу № 38 в м. Кіров влітку 1942 року, велику роль у створенні самохідки зіграв Гінзбург Семен Олександрович. Перші машини цього типу були випущені пізньої осені 1942 року, причому вони були оснащені завідомо невдалою силовою установкою з двох паралельно встановлених автомобільних бензинових двигунів ГАЗ-202 потужністю 70 к.с. Ця силова установка була дуже складна в управлінні і викликала сильні крутильні коливання елементів трансмісії, що призводило до їх швидкої поломки. Спочатку САУ була повністю броньована, що призводило до незручності роботи екіпажу в бойовому відділенні. Ці недоліки розкрилися під час першого бойового застосування радянських серійних САУ на Волховському фронті, тому після випуску 320 машин серійне виробництво СУ-76 було зупинено і конструкція була відправлена на доопрацювання.
Однак великі потреби РСЧА в самохідній артилерії призвели до половинчастого рішення — залишити «паралельну» силову установку і загальне компонування машини по тій же схемі, але посилити її елементи з метою збільшення моторесурсу. Ця модернізація (вже без броньованого даху бойового відділення) отримала назву СУ-76М і пішла в серію влітку 1943 року, ряд САУ цього варіанту встиг потрапити на фронт до початку Курської битви. Тим не менш, результат у цілому виявився невтішним. Одним з головних винуватців за результатами внутрішнього розслідування був названий С. О. Гінзбург, який був відсторонений від конструкторської роботи і посланий на фронт, де загинув. Можливо, в такому розвитку подій зіграли значення напружені відносини між конструктором і народним комісаром танкової промисловості І. М. Зальцманом.
Тим не менш, необхідність у легкій САУ була настільки гострою, що народний комісар танкової промисловості В. А. Малишев, який повернувся на посаду (загибель С. О. Гінзбурга була однією з причин відставки І. М. Зальцмана з цієї посади) оголосив конкурс на найкращий проект машини такого типу. У ньому взяли участь колективи заводу № 38 під керівництвом М. О. Попова та Горьківського Автомобільного Заводу (ГАЗ) під керівництвом М. О. Астрова, головного розробника всієї радянської лінії легких і плаваючих танків. Їх прототипи відрізнялися по ряду елементів конструкції, але головним їх нововведенням було використання спареної установки двигунів ГАЗ-203 від легкого танка Т-70, в якій обидва мотори розташовувалися послідовно і працювали на загальний вал. Відповідно, машина була перекомпонована, щоб вмістити в себе велику по довжині силову установку. З кінця 1943 року (після зняття з серійного виробництва легких танків Т-70 і Т-80) обидва ці заводи, а також знову організований завод № 40 в м. Митищі почали великосерійне виробництво легкої САУ з силовою установкою ГАЗ-203, яка отримала армійський індекс СУ-76 (той самий, що й початковий варіант, без індексу «М»). У результаті СУ-76 (всіх моделей) стала наймасовішою після Т-34 бойовою броньованою машиною в Червоній Армії.
Всього було випущено 13932 модернізованих СУ-76, з них 9133 самохідки побудував ГАЗ. Серійне виробництво СУ-76М завершилося в 1945 році, кількома роками пізніше вони були зняті з озброєння Радянської Армії.
На базі СУ-76 пізніх випусків у 1944 була побудована перша повноцінна радянська зенітна самохідна установка ЗСУ-37. Вона випускалася серійно і після зняття базової моделі з виробництва.
СУ-76 є напіввідкритою САУ з заднім розташуванням бойового відділення. Механік-водій, бензобаки, рухова установка і трансмісія розміщувалися в передній частині бронекорпусу машини, двигун розташовувався праворуч від осьової лінії машини. Боєзапас, гармата та робочі місця командира машини, навідника і заряджаючого розташовувалися у відкритій зверху і ззаду бойовій рубці.
СУ-76 оснащувалася силовою установкою з двох 4-тактних рядних 6-циліндрових карбюраторних двигунів ГАЗ-202 потужністю 70 к.с. САУ пізнього випуску забезпечувалися форсованим до 85 к.с. варіантом тих же двигунів. Підвіска у СУ-76М індивідуальна торсіонна для кожного з 6 опорних котків малого діаметра по кожному борту. Провідні колеса розташовувалися спереду, а лінивці були ідентичні опорним коткам. Прицільне устаткування включало штатний панорамний приціл гармати ЗІС-3; частина машин оснащувалася радіостанцією 9Р.
Бронювання диференційоване протикульне, товщина лобової броні 35 мм, нахил 60 градусів до нормалі.
Для самооборони екіпаж мав автомати (пістолет-кулемети) ППШ-41 або ППС і кілька ручних гранат Ф-1.
- СУ-76 з паралельною установкою двигунів і броньовим дахом бойового відділення;
- СУ-76М з паралельною установкою двигунів з підвищеним моторесурсом і без броньового даху бойового відділення
- СУ-76 з руховою установкою, що працює на загальний вал сумарною потужністю 140 к.с.
- СУ-76 з руховою установкою, що працює на загальний вал сумарною потужністю 170 к.с.
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/96/SU-76M_at_the_Museum_on_Sapun_Mountain_Sevastopol_1.jpg/230px-SU-76M_at_the_Museum_on_Sapun_Mountain_Sevastopol_1.jpg)
СУ-76 призначалася для вогневої підтримки піхоти в ролі легкої штурмової гармати та протитанкової САУ. У цій якості вона замінила легкі танки безпосередньої підтримки піхоти. Однак її оцінка в частинах була дуже суперечливою. Піхотинцям СУ-76 швидше подобалася, так як її вогонь був потужніший, ніж у базового танка Т-70; відкрита рубка дозволяла тісно взаємодіяти з екіпажем у міських боях. Слабкими місцями машини були протикульне бронювання, пожежонебезпечність бензинового двигуна і відкрита бойова рубка, яка не захищала від стрілецького вогню зверху. Хоча з іншого боку, та ж відкрита рубка була зручна для екіпажу в роботі, знімала проблему загазованості бойового відділення при стрільбі і дозволяла легко покинути підбиту самохідку. СУ-76 мала багато позитивних сторін — легкість в обслуговуванні, надійність, малошумність, високу прохідність по лісисто-болотистій місцевості.
Як протитанкова САУ СУ-76 могла успішно боротися з усіма типами легких і середніх танків вермахту і рівноцінними САУ противника. Проти важкої «Пантери» (за німецькою класифікацією - середній танк) СУ-76 теж мала шанси на перемогу — 76-мм снаряди пробивали маску гармати і відносно тонку бортову броню. Проти «Тигра» і більш важких машин СУ-76 була малоефективна. Інструкції для екіпажу наказували в такому випадку стріляти в ходову частину і ствол гармати; бити в борт на близьких дистанціях. Введення підкаліберних і кумулятивного снарядів трохи спростило боротьбу з важкоброньованими цілями. Грамотне використання маскування і рельєфу місцевості, а також маневрування від одного відритого в ґрунті укриття до іншого дозволяло досвідченим екіпажам успішно відбивати танкові атаки противника.
СУ-76 іноді використовувалися для стрільби з закритих позицій. Кут підвищення її гармати був максимальним серед усіх радянських серійних самохідок і дальність стрільби досягала 17 км. На завершальному етапі війни СУ-76 також використовувалися як ерзац-БТР, машини передових артилерійських спостерігачів або для евакуації поранених.
У складі північнокорейської армії СУ-76 застосовувалися в Корейській війні (1950–1953).
Завдяки великому числу випущених самохідок, СУ-76 присутні в експозиціях багатьох музеїв або служать машинами-пам'ятниками в різних містах і військових частинах Росії. В Україні СУ-76 встановлена як пам'ятник у місті Корсунь-Шевченківський Черкаської області.
СУ-76 можна побачити в ряді відеоігор:
- В RTS Sudden Strike 3: Arms for Victory.
- Red Orchestra: Ostfront 41-45.
- MMO «World of Tanks»[1]
- Company of Heroes 2
Відображення тактико-технічних характеристик бронетехніки та особливостей її застосування в бою в багатьох комп'ютерних іграх часто далекі від реальності.
- ↑ Моделі радянських танків з щоденників розробників WoT, Ігровий журнал «PC ігри», листопад 2009 року, стор.128-129
- Легкі САУ сімейства СУ-76. The Russian Battlefield. Архів оригіналу за 1 січня 2011. Процитовано 9 лютого 2011.
- Сторінка про СУ-76 [Архівовано 30 січня 2011 у Wayback Machine.] на Броні-Сайті Чобітка Василя
- Сірих Володимир Дмитрович [Архівовано 12 травня 2009 у Wayback Machine.] — командир батареї Су-76, кавалер ордена Олександра Невського.
- Pagina dedicata al SU-76 — Sito Corazzati.it [Архівовано 2 січня 2011 у Wayback Machine.] (італ.)
- Axis History Factbook [Архівовано 5 червня 2011 у Wayback Machine.] (англ.)
- SU-76 [Архівовано 25 грудня 2010 у Wayback Machine.] (англ.)
|
|
|
|