Еріх Енґель
Еріх Енґель | |
---|---|
нім. Erich Engel | |
![]() | |
Ім'я при народженні | нім. Erich Gustav Otto Engel |
Народився | 14 лютого 1891[2][3][…] Гамбург, Німецька імперія[1] |
Помер | 10 травня 1966[1][2][…] (75 років) Берлін, НДР[5] |
Поховання | Доротеенштадтський цвинтарd |
Країна | ![]() ![]() ![]() ![]() |
Діяльність | кінорежисер, актор, театральний режисер, драматург, сценарист |
Галузь | театр[6], драматургія[6], постановкаd[6], кінорежисураd[6], кінознавство[d][6] і театрознавство[6] |
Знання мов | німецька[2][6] |
Заклад | Berliner Ensembled |
Роки активності | з 1918 |
Нагороди | |
IMDb | ID 0257068 |
Еріх Ґустав Отто Енґель (нім. Erich Gustav Otto Engel; 14 лютого 1891, Гамбург — 10 травня 1966, Берлін) — німецький режисер і театральний діяч, близький друг Бертольта Брехта; один з найбільших режисерів Веймарської республіки, Енґель був і одним з кращих інтерпретаторів драматургії Брехта на німецькій сцені, як у довоєнні, так і в післявоєнні роки.
Еріх Енґель закінчив 1910 року театральну школу Л. Меснера в Гамбурзі; театральну кар'єру починав там же як актор, потім служив в берлінському «Маленькому театрі під липами». У 1917—1918 роках Енґель завідував літературною частиною гамбурзького «Шаушпільхауза», 1918 року в мюнхенському «Каммершпіле» дебютував як режисер. Популярність здобув завдяки «Каммершпіле», де він працював до 1922 року, антимілітаристські п'єси експресіоністів — Г. Кайзера і Е. Толлера[7].
У 1922—1924 роках Енґель був головним режисером мюнхенського Державного театру, де поставив кілька шекспірівських п'єс: «Міра за міру», «Макбет», «Юлій Цезар». Тут же відбулося його знайомство з Бертольтом Брехтом, — 1923 року Енґель поставив в мюнхенському Резиденцтеатрі його п'єсу «В вирі міст»[7][8].
1924 року Енґель остаточно оселився в Берліні, був постійним режисером Німецького театру, ставив спектаклі на інших столичних сценах. Поряд з Бертольтом Брехтом і Ервіном Піскатором Енґель став практиком і теоретиком «епічного театру»; здійснену ним 1925 року в Берліні постановку шекспірівського «Коріолану» Брехт назвав для епічного театру «вирішально важливою». Енґель був і одним з найзначніших сценічних інтерпретаторів драматургії Брехта, — 1928 року сенсаційний успіх мала поставлена ним у берлінському театрі на Шіффбауердамм «Тригрошова опера»[7]. Леонгард Франк, чию п'єсу «Карл і Анна» Енґель поставив на рік пізніше, відгукнувся про нього як про «особливо чуйного» режисера[9].
Після приходу нацистів до влади 1933 року Енґель залишився в Німеччині і продовжував працювати в театрі, але ставив виключно класичну драматургію.
Після закінчення Другої світової війни режисер в 1945—1947 роках був інтендантом мюнхенського театру «Каммершпіле», з 1947-го працював на кіностудії DEFA[8], а 1948 року, після повернення з еміграції Брехта, взяв участь у створенні театру «Берлінер ансамбль», що відкрився в січні 1949 року виставою «Матінка Кураж та її діти» за п'єсою Брехта — спільної постановкою Енґеля і автора[10]. У «Берлінер ансамбль» Енґель поставив ряд вистав, в тому числі спільно з Брехтом «Пан Пунтіла і його слуга Матті» (1949) і «Життя Галілея» — спектакль, відзначений 1957 року Національною премією[7]. Після смерті Брехта 1956 року Енґель протягом десяти років був художнім керівником театру (при інтендантстві Олени Вайґель)[8].
1930 року фільмом «Вбивця Дмитрій Карамазов» Енґель дебютував як кінорежисер. Серед нечисленних знятих ним фільмів переважають легкі комеді��. Великого успіху в галузі кіно Енґель домігся, знявши 1949 року фільм «Справа Блюма».
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3e/Grab_von_Erich_Engel.jpg/220px-Grab_von_Erich_Engel.jpg)
- Театр «Каммершпіле», Мюнхен (1918—1922)
- «Газ I» Г. Кайзера
- «Газ II» Г. кайзера
- «Перевтілення» Е. Толлера
- «Морський бій» Герінґа
- Німецький театр
- 1924 — «Смерть Дантона» Г. Бюхнера
- 1924 — «В вирі міст» Б. Брехта
- 1926 — «Вбивство» В. Газенклевера
- 1927 — «Ліліан, або Жовта троянда» Корнфельда
- Театр на Шіфбауердам
- 1928 — «Тригрошова опера» Б. Брехта і К. Вайля
- 1929 — «Щасливий кінець» Е. Гауптман (спільно з Б. Брехтом)
- Берлінер ансамбль
- 1949 — «Матінка Кураж та її діти» Б. Брехта (спільно з Б. Брехтом)
- 1949 — «Пан Пунтила і його слуга Матті» (спільно з Б. Брехтом)
- 1957 — «Життя Галілея» Б. Брехта (спільно з Б. Брехтом)
- 1960 — «Тригрошова опера» Б. Брехта — К. Вайля. Художник Карл фон Аппен
- 1962 — «Швейк у Другій світовій війні» Б. Брехта
- В інших театрах
- 1923 — «У вирі міст» Б. Брехта. Художник Каспар Неер — Резиденцтеатр, Мюнхен
- 1925 — «Коріолан» В. Шекспіра — «Лессінґ-театр», Берлін
- 1928 — «Людина є людина» Б. Брехта. Художник Каспар Неєр — «Фолькобюне», Берлін
- 1929 — «Карл і Анна» Л. Франка — Державний театр («Шаушпільхауз»), Берін
- 1922 — Містерії однієї перукарні / Mysterien eines Frisiersalons (Німеччина)
- 1930 — Вбивця Дмитро Карамазов / Der Mörder Dimitri Karamasoff (Німеччина)
- 1935 — Пиґмаліон / Pygmalion (Німеччина)
- 1939 — Готель «Захер» / Hotel Sacher
- 1940 — Unser Fräulein Doktor
- 1948 — Справа Блюма / Affaire Blum (Німеччина)
- 1949 — Боброва шуба / Der Biberpelz (НДР)
- 1958 — Ескадрилья «Летюча миша» / Geschwader Fledermaus (НДР)
- Національна премія НДР (1949, 1957) — за спектаклі «Матінка Кураж та її діти» і «Життя Галілея» в театрі «Берлінер ансамбль»
- ↑ а б в Энгель Эрих // Большая советская энциклопедия: [в 30 т.] / под ред. А. М. Прохорова — 3-е изд. — Москва: Советская энциклопедия, 1969.
- ↑ а б в г Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ а б в SNAC — 2010.
- ↑ Find a Grave — 1996.
- ↑ Deutsche Nationalbibliothek Record #118684647 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- ↑ а б в г д е ж Czech National Authority Database
- ↑ а б в г Энгель, Эрих // Театральная энциклопедия (под ред. П. А. Маркова). — М. : Советская энциклопедия, . — Т. 5.
- ↑ а б в Renate Rätz. Engel, Erich // Wer war wer in der DDR?. — Berlin : Ch. Links, 2010. — Т. 1 (22 серпня). — ISBN 978-3-86153-561-4.. Архівовано з джерела 28 липня 2019. Процитовано 20 серпня 2021.
- ↑ Leonhard Frank. Links wo das Herz ist. — Berlin : Aufbau-Verlag, 1972. — С. 223.
- ↑ Берлинер ансамбль // Театральная энциклопедия (под ред. С. С. Мокульского). — М. : Советская энциклопедия, . — Т. 1. Архівовано з джерела 19 травня 2021. Процитовано 20 серпня 2021.
- Народились 14 лютого
- Народились 1891
- Уродженці Гамбурга
- Померли 10 травня
- Померли 1966
- Померли в Берліні
- Поховані на Доротеенштадтському цвинтарі
- Кавалери ордена «Прапор Праці» (НДР)
- Кавалери ордена «За заслуги перед Вітчизною» в сріблі
- Лауреати Національної премії НДР
- Кінорежисери XX століття
- Німецькі кінорежисери
- Театральні режисери XX століття
- Німецькі театральні режисери
- Актори XX століття
- Німецькі актори