Язеп Дила
Язеп Дила | ||||
---|---|---|---|---|
Язэп Дыла | ||||
![]() Язеп Дила, Мінськ, 1929 | ||||
Ім'я при народженні | Йосип Левонович Дила | |||
Псевдонім | Н.Бываеўскі; Наз. Бываеўскі; Назар Бываеўскі; Nazar Bywajeuski; А.Дыл; А.Дыла; Жорсткі; Л.Жорсткі; Тодар Кулеш; Т.Кулеша; Язэп; Н.Б.; Наз. Б.; Н. Б-і; Н. Б-скі; Наз. Б-скі; Я.Д.; Язэп Д.; Яз.Д-а | |||
Народився | 14 квітня 1880 Слуцьк, ![]() | |||
Помер | 7 квітня 1973 (92 роки) Саратов | |||
Поховання | Саратов | |||
Країна | ![]() | |||
Діяльність | драматург, перекладач, письменник | |||
Alma mater | Слуцька гімназія (1898) і Тартуський ветеринарний інститут (1903) | |||
Заклад | Minskij listor (newspaper from 1886)d, Національний академічний театр імені Янки Купали, Білорусьфільм і Інститут білоруської культури | |||
Мова творів | білоруська | |||
Партія | Російська соціал-демократична робітнича партія | |||
| ||||
![]() | ||||
Язеп Дила, біл. Язэп Дыла, справжнє ім'я Йосип Левонович Дила (* 14 квітня 1880, Слуцьк — † 7 квітня 1973, Саратов) — білоруський прозаїк, драматург, громадський і культурний діяч.
![1-а Всебілоруська нарада архівістів. Язеп Дила сидить першим зліва](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/e/ec/1-%D1%8F_%D0%A3%D1%81%D0%B5%D0%B1%D0%B5%D0%BB%D0%B0%D1%80%D1%83%D1%81%D0%BA%D0%B0%D1%8F_%D0%BD%D0%B0%D1%80%D0%B0%D0%B4%D0%B0_%D0%B0%D1%80%D1%85%D1%96%D0%B2%D1%96%D1%81%D1%82%D0%B0%D1%9E.jpeg)
Народився у Слуцьку в сім'ї службовця. Брат його батька був останнім слуцьким батлейником. У 1890–1898 навчався у Слуцькій гімназії. З четвертого класу брав участь у гуртку самоосвіти. У роки навчання в гімназії був знайомим з Ольгердом Обуховичем. У 1899–1903 роках навчався у Юрієвському ветеринарному інституті, звідки був виключений за участь в студентських протестах без права на вступу у інші вищі навчальні заклади. У 1903–1904 у Мінську працював у газеті «Северо-Западный край». У 1905 очолював організаційну групу Мінського комітету РСДРП. У 1906–1918 працював у видавництвах Петербурга, Оренбурга, Казані, Москви, був особисто знайомий з Олександром Купріним, Михайлом Арцибашевим та іншими російськими письменниками. З грудня 1918 по лютий 1919 року працював наркомо праці у Тимчасовому робочо-селянському уряді Білорусі. У 1921–1924 посідав різні керівні посади: голова центрсоюззу споживчих товариств Білоруського краю, голова Державної планової комісії БСРС, замісник голови по районувані БРСР. Короткий час працював у щойно створеному Інституті білоруської культури. Разом з професором Володимиром Пічетою, академіком Юхимом Карським розробив статут Інбілкульту, був очільником цієї установи. У квітні 1925 був призначений директором Білоруського театру імені Я. Купали (БДТ-1). З жовтня 1926 по 1928 — знову працює у Інбілкульті: вчений секретар, а також завідувач секції з вивчення білоруського мистецтва. Більше семи місяців відповідав за літературно-мистецькі справи у Білоруському державному кіно, а з квітня 1929 працював інспектором Головмистецтва Наркомосвіти.
Арештований ДПУ БРСР 18 липня 1930 по справі «Союзу визволення Білорусі», 10 квітня 1931 засланий у Кунгур Пермського краю на 5 років. Потім жив в Саратові. 22 серпня 1938 знову арештований (10 березня 1939 провадження справи зупинили). Реабілітований 15 листопада 1957 року.
Помер 7 квітня 1973 року у Саратові.
Перша літературна публікація Язепа Дила з'явилася у 1912 році в газеті «Наша Ніва». Він є автором оповідань «Перед світанком…» (1912), «Усурійський хижак» та «Злякався… дурненький!», історичного роману «На шляху з варяг у греки» (1944–1945), повісті «В ім'я дітей» (1968), п'єс «Панський гайдук» (1926), «Падуанський студент» і «Юнак з Крошина» (1965).
Автор публіцистичних статей «Через муки — до щастя комунізму» (1918), «Білоруське життя у Москві» (1918) і «Білоруська секція Російської комуністичної партії» (1918). Також проявив себе і як мемуарист: «Письменник-демократ Ольгерд Обухович» (1958), «Людина великого серця» (1960), «Світлий образ» (1957), «Зустріч в П'ятигорську» (1959), «Про Тишка Гартного» і «Зустрічі з Яном Райнісом».
У своїх статтях з історії культури досліджував винекнення білоруського театру: «Театральна „задумка“ 1892 р. у Радашковичах» (1957), «Білоруські спектаклі у період революції 1905 року» (1957), «Перший професійний театр» (1967), "Мінська трупа «Першого товариства білоруської драми та комедії» (1920-ті), «Білоруські драматичні гуртки на Случчині», «Ранні іскри таланту» та інш.
- Дыла Язэп
- Рукапісы не гараць. Язэп Дыла на TUT.BY
- Людміла Рублеўская. (30 лістапада 2011). Племянник слуцкого батлеечника. Советская Белоруссия.
- Дыла Я. Творы. — Мн. : Маст. літ., 1981. — С. 351.