ручай
Українська
[ред.]Морфосинтаксичні ознаки
[ред.]відмінок | однина | множина |
---|---|---|
Н. | руча́й | ручаї́ |
Р. | ручаю́ | ручаї́в |
Д. | ручає́ві ручаю́ |
ручая́м |
З. | ручай | ручаї́ |
Ор. | ручає́м | ручая́ми |
М. | ручає́ві ручаї́ ручаю́ |
ручая́х |
Кл. | ручаю* | ручаї́* |
ру-ча́й
Іменник, неістота, чоловічий рід, I відміна (тип відмінювання 7b за класифікацією А. А. Залізняка).
Корінь: -ручай-.
Вимова
[ред.]- МФА : [rʊˈt͡ʃɑi̯] (одн.), [rʊt͡ʃɐˈji] (мн.)
прослухати вимову?, файл
- УФ: []
Семантичні властивості
[ред.]![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/25/Saw_Mill_River_at_Rosedale_Nurseries%2C_Hawthorne%2C_NY.jpg/200px-Saw_Mill_River_at_Rosedale_Nurseries%2C_Hawthorne%2C_NY.jpg)
Значення
[ред.]- невеликий потік води. [≈ 1][▲ 1] ◆ Навкруги неї [фортеці] зелена трава, і з одного боку, з-під кам'яної стіни, дзюрчить ручай Джерело — Юрій Яновський, IV, 1959, 46. ◆ Прозорий ручай перетинав стежку Олесь Донченко, Вибр., 1948, 210 * Образно. ◆ А зерно у тій ланці — неначе заграва, на току потече — золоті ручаї… Микола Нагнибіда, Пісня…, 1949, 10
- у порівняннях. ◆ Потекла його мова, наче глибокий і прозорий ручай Іван І. Волошин, Дні…, 1958, 46 // про будь-яку рідину, що тече по чому-небудь, стікає з чогось. [▲ 2] ◆ Піт котився… рясними ручаями Олесь Гончар, Таврія, 1952, 164
Синоніми
Антоніми
Гіпероніми
Гіпоніми
Холоніми
[ред.]Мероніми
[ред.]Усталені та термінологічні словосполучення, фразеологізми
[ред.]Колокації
[ред.]Прислів'я та приказки
[ред.]Споріднені слова
[ред.]Найтісніша спорідненість | |
Етимологія
[ред.]Від руча́й «струмок», ручей «тс.» Ч; — рос. руче́й, руча́й, білор. руча́й д.-рус. ручай, ручеи, ручии, пол. ruczaj, ч. (поет.) ručej, словац. ručaj, болг. ручей — загальновизнаної етимології не має; здебільшого пов’язується з болг. ру́квам, рукна «политися; [спалахнути]», руча́ «дзюрчати, буркотати», сербохорв. преру́чити «перелити; пересипати», ч. [rucať] «струменіти», шо містять корені звуконаслідувального походження; припускався зв’язок з рука́ (з первісним значенням «рукав, побічне русло») (Преобр. II 228) і з ч. [ručí] «швидкий», пол. rączy «тс.» (Holub—Lyer 425; Holub—Кор. 317; Варбот 104—105). — Черных II 129; Фасмер III 524—525; Горяев 305; Brückner 467; Machek ESJČ 522; Schuster-Sewč 1249; Matzenauer LF 17, 182—183; Mikl. EW 282. — Пор. ру́чий.
Переклад
[ред.]Список перекладів | |