Clash by Night
![]() | |
Fitxa | |
---|---|
Direcció | Fritz Lang ![]() |
Protagonistes | |
Producció | Jerry Wald, Norman Krasna i Harriet Parsons ![]() |
Dissenyador de producció | Carroll Clark i Albert S. D'Agostino ![]() |
Guió | Clifford Odets i Alfred Hayes ![]() |
Música | Roy Webb ![]() |
Fotografia | Nicholas Musuraca ![]() |
Muntatge | George Amy ![]() |
Vestuari | Michael Woulfe ![]() |
Productora | RKO Pictures ![]() |
Distribuïdor | RKO Pictures i Netflix ![]() |
Dades i xifres | |
País d'origen | Estats Units d'Amèrica ![]() |
Estrena | 16 juny 1952 ![]() |
Durada | 105 min ![]() |
Idioma original | anglès italià ![]() |
Color | en blanc i negre ![]() |
Descripció | |
Gènere | drama i cinema negre ![]() |
Lloc de la narració | Califòrnia ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Clash by Night és una pel·lícula estatunidenca del director Fritz Lang estrenada el 1952.
Argument
[modifica]Mae Doyle torna a casa seva després de molts anys d'absència per trobar el seu germà enamorat de Peggy, empleada d'una fàbrica de conserves de peix.
El germà tem que Peggy, a qui agraden les emocions fortes, es torni com Mae, dura i cansada. Mae, després d'una aventura amb un amic del seu germà, es casa amb el seu vertader amor, un capità de vaixell de pesca, Jerry.
Repartiment
[modifica]![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ed/Marilyn_Monroe_and_Keith_Andes_in_Clash_by_Night_trailer.jpg/220px-Marilyn_Monroe_and_Keith_Andes_in_Clash_by_Night_trailer.jpg)
- Barbara Stanwyck: Mae Doyle D'Amato
- Paul Douglas: Jerry D'Amato
- Robert Ryan: Earl Pfeiffer
- Marilyn Monroe: Peggy
- J. Carrol Naish: Oncle Vince
- Keith Andes: Joe Doyle
- Silvio Minciotti: Papa D'Amato
- Tony Martin: El cantant de I Hear a Rhapsody (veu)
Crítica
[modifica]Estranya adaptació de l'obra teatral d'Odets, completament allunyada de l'original que el guionista va fer servir com un punt de suport, estripant les connotacions socials (el tema es desenvolupa en un context de depressió econòmica i atur) per deixar-lo en un sòlid i a estones impactant drama passional del qual Lang es trobava molt satisfet. La força i precisió de les seves imatges, les superbes composicions del trio protagonista i l'electritzant presència (per primera vegada en un paper important) de Marilyn Monroe, van contribuir a fer que els espectadors compartissin l'entusiasme del seu director per aquest film.[1]
Bibliografia
[modifica]- Calderón, Teo. Calderón & Villamandos. Movie Movie (en castellà). ISBN 84-605-6130-5.