Grant Allen
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | (en) Charles Grant Blairfindie Allen ![]() 24 febrer 1848 ![]() Kingston (Canadà) ![]() |
Mort | 25 octubre 1899 ![]() Surrey (Anglaterra) ![]() |
Causa de mort | càncer de fetge ![]() |
Sepultura | Hindhead (en) ![]() ![]() |
Religió | Agnosticisme ![]() |
Formació | Merton College ![]() |
Activitat | |
Ocupació | naturalista, novel·lista, botànic, escriptor científic, escriptor, escriptor de ciència-ficció, professor ![]() |
Nom de ploma | J. Arbuthnot Wilson Cecil Power Martin Leach Warborough Olive Pratt Rayner ![]() |
Obra | |
Obres destacables
| |
Localització dels arxius | |
Família | |
Pares | Joseph Antisell Allen ![]() ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Charles Grant Blairfindie Allen (24 de febrer de 1848 - 25 d'octubre de 1899) va ser un escriptor i novel·lista científic canadenc, educat a Anglaterra. Fou un promotor públic de l'evolució a la segona meitat del segle xix.[1]
Biografia
[modifica]Inicis i educació
[modifica]Allen va néixer a l'illa de Wolfe, prop de Kingston, Canadà Oriental (conegut com a Ontario després de la Confederació). Va ser el segon fill de Catharine Ann Grant i el reverend Joseph Antisell Allen, un ministre protestant de Dublín, Irlanda.[2] La seva mare era filla del cinquè baró de Longueuil. Allen es va educar a casa fins que, als 13 anys, ell i els seus pares es van traslladar als Estats Units, després a França i finalment al Regne Unit.[3] Va estudiar a la King Edward's School de Birmingham i al Merton College d'Oxford.[4]
Després de graduar-se, Allen va estudiar a França, va ensenyar al Brighton College entre 1870 i 1871, i a mitjans dels seus vint anys es va convertir en professor al Queen's College, un col·legi per a negres a Jamaica. Tot i ser fill d'un ministre, Allen es va convertir en ateu i socialista.
Carrera d'escriptor
[modifica]En abandonar la docència, el 1876 va tornar a Anglaterra, on va dedicar el seu talent a l'escriptura, guanyant-se fama pels seus assaigs sobre ciència i per les obres literàries. Un llibre de 2007 d' Oliver Sacks cita amb aprovació un dels primers articles d'Allen, "Note-Deafness" ("Sordesa a les notes musicals,”una descripció del que es va conèixer com amusia, publicat el 1878 a la revista erudita Mind ).[5]
Els primers llibres d'Allen tractaven temes científics, i inclouen Physiological Æsthetics (1877) i Flowers and Their Pedigrees (1886). Va ser influenciat per primera vegada per la psicologia associacionista tal com van explicar Alexander Bain i Herbert Spencer. Spencer promovia especialment la transició de la psicologia associacionista cap al funcionalisme darwinià. En els nombrosos articles d'Allen sobre les flors i la percepció dels insectes, els arguments darwinians van substituir els antics termes spencerians, donant lloc a una visió radicalment nova de la vida vegetal que va influir en H. G. Wells i va ajudar a transformar la investigació botànica posterior.[6]
A nivell personal, la llarga amistat que va començar quan Allen va conèixer Spencer al seu retorn de Jamaica es va tornar incòmoda amb els anys. Allen va escriure un article biogràfic crític i revelador sobre Spencer que es va publicar després de la mort de Spencer.
Després d'ajudar Sir WW Hunter amb el seu Gazetteer of India a principis de la dècada de 1880, Allen va centrar la seva atenció en la ficció i entre 1884 i 1899 va produir unes 30 novel·les. El 1895, el seu escandalós llibre titulat The Woman Who Did ('La dona que va fer', en una edició original il·lustrar a per Aubrey Beardsley), que promulgava certes opinions sorprenents sobre el matrimoni i qüestions relacionades, es va convertir en un èxit de vendes. El llibre explicava la història d'una dona independent que té un fill fora del matrimoni.[7] Per la seva preocupació per aquests temes, Allen es va relacionar amb Thomas Hardy, la novel·la del qual Jude the Obscure (1895) es va publicar el mateix any que The Woman Who Did .
Durant la seva carrera, Allen va escriure dues novel·les sota pseudònims femenins. Una d'aquestes, la novel·la curta The Type-writer Girl ('La noia de la màquina d'escriure') que va escriure sota el nom d'Olive Pratt Rayner.
Un altre treball, The Evolution of the Idea of God ('L’evolució de la idea de Déu', 1897), proposa una teoria de la religió en línies heterodoxes comparable a la "teoria fantasma" d' Herbert Spencer.[8] La teoria d'Allen es va fer ben coneguda i hi apareixen breus referències en una ressenya de Marcel Mauss, nebot de Durkheim, en els articles de William James i en les obres de Sigmund Freud. L'escriptor i polemista catòlic GK Chesterton va criticar la segons ell premissa defectuosa de la idea, argumentant que la idea de Déu va precedir les mitologies humanes, en lloc de desenvolupar-se a partir d'elles. Chesterton va dir del llibre d'Allen sobre l'evolució de la idea de Déu: "seria molt més interessant si Déu escrigués un llibre sobre l'evolució de la idea de Grant Allen".[9]
Allen també es va convertir en un pioner de la ciència-ficció, amb la novel·la The British Barbarians (1895). Aquest llibre, publicat més o menys al mateix temps que The Time Machine ('La màquina del temps') de HG Wells, que va aparèixer entre gener i maig de 1895, i que inclou una menció d'Allen,[3] [10] també va descriure el viatge en el temps, però amb una trama molt diferent. El conte d'Allen The Thames Valley Catastrophe ('La catàstrofe de la vall del Tàmesis', publicat el desembre de 1897 a The Strand Magazine ) descriu la destrucció de Londres per una sobtada i massiva erupció volcànica .
Vida personal
[modifica]Allen es va casar dues vegades, primer amb Caroline Ann Bootheway (1846–1871) i després amb Ellen Jerrard (n. 1853) amb qui va tenir un fill, Jerrard Grant Allen (1878–1946), un agent/gerent de teatre que el 1913 es va casar amb l'actriu i cantant Violet Englefield i que van tenir un fill, Reginald "Reggie" Grant Allen (1910-1985).
El nebot de Grant Allen, Grant Richards, va ser un escriptor i editor que va fundar l'editorial Grant Richards. Allen va fomentar l'interès del seu nebot pels llibres i l'edició i el va ajudar a obtenir les seves primeres feines en el comerç del llibre.[11] Més tard, Richards publicaria una sèrie de llibres escrits pel seu oncle, inclosos L'evolució de la idea de Déu i els de la sèrie de llibres Grant Allen's Historical Guides ('Les guies d'història de Grant Allen').[12]
Les nebodes d'Allen per matrimoni, la novel·lista Netta Syrett i les artistes Mabel Syrett i Nellie Syrret van contribuir a The Yellow Book, una revista literària trimestral britànica que es va publicar a Londres entre 1894 i 1897, també il·lustrada per Aubrey Beardsley.[13][14]
L'any 1893 Allen va marxar de Londres cap als turons al voltant del Devil's Punch Bowl, una formació geològica especial i un lloc biològic de particular interès científic situat just a l'est del poble de Hindhead, al comtat anglès de Surrey. Entusiasmat amb els avantatges del canvi d'escenari, va escriure: "Aquí dalt, als turons lliures, l'aire punyent bufa sobre nosaltres, límpid i clar des de mil llegües d'oceà obert; allà baix, a la ciutat estancada, s'estanca i fermenta".[15]
Mort i publicació pòstuma
[modifica]Grant Allen va morir de càncer de fetge a la seva casa de Hindhead, el 25 d'octubre de 1899.[16] Va morir abans d'acabar Hilda Wade. L'episodi final de la novel·la, que va dictar al seu amic, metge i veí Sir Arthur Conan Doyle des del seu llit, va aparèixer amb l'escaient títol The Episode of the Dead Man Who Spoke ('L'episodi de l'home mort que parlava') a la revista Strand Magazine l'any 1900.
Grant Allen en català
[modifica]A la Setmana del Llibre en Català 2023 (08-17 setembre 2023), l'Editorial Clandestina va presentar la traducció al català de An African Millionaire ('Un milionari africà'), en versió de Teresa Solana.
Llegat
[modifica]Moltes històries de la novel·la detectivesca mencionen Allen com a innovador. L'iI·lustre Coronel Clay és un precursor d'altres personatges gentleman canalles; notablement té una gran semblança amb Arsène Lupin de Maurice Leblanc, presentada uns anys més tard, i tant Les aventures de la senyoreta Cayley com Hilda Wade tenen com a protagonistes les primeres dones detectives.
The Scene of the Crime Festival, un festival anual que homenatja Allen i celebra la ficció de misteri canadenca, té lloc anualment a l'illa de Wolfe, Ontario, prop de Kingston, el lloc del seu naixement.[17]
Un arc metàl·lic en commemoració d'Allen, va ser dissenyat per Lucy Quinnell i instal·lat a l'entrada d'Allen Court a Dorking, Surrey el 2013.[18]
Cites
[modifica]"What a misfortune it is that we should thus be compelled to let our boys' schooling interfere with their education!"
"Quina desgràcia que ens veiem obligats a deixar que l'escolarització dels nostres nois interfereixi amb la seva educació!" [19]
Bibliografia parcial
[modifica]![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/35/The_British_Barbarians.jpg/220px-The_British_Barbarians.jpg)
Llibres
[modifica]- (1877) Estètica fisiològica
- (1879) El sentit del color: el seu origen i desenvolupament
- (1881) Evolucionista en general
- (1881) Vinyetes de la natura
- (1882) Els colors de les flors
- (1883) Calendari de Colin Clout
- (1883) Les flors i els seus pedigrís
- (1884) Filistia . LA PRIMERA NOVEL·LA d'Allen
- (1884) Històries estranyes . Contes
- (1885) Babilònia . Una novel·la en 3 volums
- (1885) Charles Darwin. (Dignes anglesos)
- (1886) Per Mamie's Sake
- (1886) A totes les ombres
- (1887) The Beckoning Hand and Other Stories . Contes
- (1888) Aquesta bobina mortal: una novel·la
- (1888) Força i energia
- (1888) La mort del diable
- (1888) El peu de l'home blanc
- (1889) Enamorant-se
- (1889) Les tendes de Sem
- (1890) Dimecres X
- (1890) El gran tabú
- (1891) La filla de Dumaresq
- (1891) Què es cria a l'os
- (1892) Pallinghurst Barrow . Història curta.
- (1892) La duquessa de Powysland
- (1893) The Scallywag
- (1893) Michael's Crag
- (1894) Els Vessants Baixos
- (1894) Filosofia postprandial
- (1895) Els bàrbars britànics
- (1895) Al valor de mercat
- (1895) La història de les plantes
- (1895) El desig dels ulls
- (1895) La dona que ho va fer
- (1896) Les mandíbules de la mort
- (1896) Una núvia del desert
- (1896) Sota ordres segellades
- (1896) Idil·lis dels erms
- (1897) Santuari de Kalee
- (1897) Un milionari africà: episodis de la vida de l'il·lustre coronel Clay
- (1897) L'evolució de la idea de Déu
- (1897) París (Guies històriques de Grant Allen)
- (1897) Florence (Guies històriques de Grant Allen)
- (1897) Ciutats de Bèlgica (Guies històriques de Grant Allen)
- (1897) La noia de la màquina d'escriure (com Olive Pratt Rayner)
- (1897) Tom, Unlimited (com a Martin Leach Warborough)
- (1898)Allen, Grant; with 150 illustrations by Frederick Enock. Flashlights on Nature: A popular account of the life histories of some familiar insects, birds, plants, etc.. Londres: Grant Richards, 1898. OCLC 153673491 . Londres: Grant Richards . 1898.
Articles seleccionats
[modifica]- (1878) "Hellas and Civilization", Gentleman's Magazine, vol. CCXLIII, pp. 156–170
- (1878) "La creació de nacions: una teoria dels caràcters nacionals", Gentleman's Magazine, vol. CCXLIII, pp. 580–591
- (1880) "Per què mantenir l'Índia?", The Contemporary Review, vol. XXXVIII, pp. 544–556
- (1880) "El creixement de l'escultura", The Cornhill Magazine, vol. XLII, pp. 273–293
- (1880) "The English Chronicle", Gentleman's Magazine, vol. CCXLVI, pp. 543–559
- (1880) "El venerable Beda", Gentleman's Magazine, vol. CCXLIX, pp. 84–100
- (1880) "L'univers del gos", Gentleman's Magazine, vol. CCXLIX, pp. 287–301
- (1880) "Evolució i temps geològic", Gentleman's Magazine, vol. CCXLIX, pp. 563–579
- (1881) "La història de Wulfgeat", Gentleman's Magazine, vol. CCLI, pp. 551–561
- (1882) "An English Shire", Gentleman's Magazine, vol. CCLII, pp. 49–70
- (1882) "The Welsh in the West Country", Gentleman's Magazine, vol. CCLIII, pp. 179–197
- (1882) "Els colors de les flors", The Cornhill Magazine, vol. XLV, pp. 19–34
- (1882) "An English Weed", The Cornhill Magazine, vol. XLV, pp. 542–554
- (1883) "Honeysuckle", Gentleman's Magazine, vol. CCLV, pp. 313–322
- (1884) "El cargol de jardí", Gentleman's Magazine, vol. CCLVI, pp. 25–34
- (1884) "El nostre deute amb els insectes", Gentleman's Magazine, vol. CCLVI, pp. 452–469
- (1886) "A Thinking Machine", Gentleman's Magazine, vol. CCLX, pp. 30–41
- (1889) "Des d'Àfrica", Gentleman's Magazine, vol. CCLXVII, pp. 547–557
- (1890) "La noia del futur", Universal Review, vol. VII, pàg. 57
- (1891) "Democràcia i diamants", The Contemporary Review, vol. LIX, pp. 669–677
Bibliografia addicional
[modifica]- Allen, Grant (1894) "Estètica fisiològica" i "Philistia". A: El meu primer llibre . Amb una introducció de Jerome K. Jerome. Londres: Chatto & Windus.
- Bleiler, Everett (1948) La llista de comprovació de la literatura fantàstica . Chicago: Shasta Publishers, pàg. 104.
- Chislett, William (1967) "Grant Allen, naturalista i novel·lista". A: Moderns i gairebé moderns . Freeport, NY: Books for Libraries Press, pp. 198–211.
- Clodd, Edward (1900) Grant Allen: A Memoir . Londres: Grant Richards.
- Jackson, Holbrook (1913) Els divuit anys noranta . Londres: Grant Richards Ltd.
- Le Gallienne, Richard (1910) "Grant Allen". A: Actituds i confessions . Nova York: John Lane Company.
- Melchiori, Barbara Arnett (2000) Grant Allen: The Downward Path which Leads to Fiction . Roma: Bulzoni EditoreISBN 88-8319-526-4
- Morton, Peter (2005) "The Busiest Man in England": Grant Allen and the Writing Trade, 1875–1900 . Londres: Palgrave.
- Tompkins, Herbert W. (1904) "Grant Allen", The Gentleman's Magazine, vol. CCXCVIII, pp. 134–149.
Fonts
[modifica]- Works by Grant Allen at LibriVox (public domain audiobooks)
- Works by Grant Allen at Faded Page (Canada)
- Works by or about Grant Allen at Internet Archive
- Allen, Grant. «Works by Grant Allen». Hathi Trust.
- Allen, Grant. «Works by Grant Allen». Project Gutenberg Australia.
- James, Russell. Pocket Guide to Victorian Writers and Poets. paperback, agost 2010. Includes Grant Allen.
Referències
[modifica]- ↑ «Grant Allen Biography». The Literature Network. Arxivat de l'original el 3 octubre 2019. [Consulta: 26 setembre 2013].
- ↑ Rand, Theodore H.. Treasury of Canadian Verse. Nova York: Dutton, 1900, p. 387.
- ↑ 3,0 3,1 «Grant Allen – The Child of the Phalanstery». A: John Robert Colombo. Other Canadas An Anthology of Science Fiction and Fantasy. McGraw-Hill Ryerson, 1979, p. 30. ISBN 0-07-082953-5.
- ↑ Head, Dominic. The Cambridge Guide to Literature in English. Cambridge University Press, 2006, p. 19. ISBN 0-521-83179-2.
- ↑ Sacks, Oliver. Musicophilia: Tales of Music and the Brain. Pan Macmillan, 2007. ISBN 9780330471138.
- ↑ Endersby, Jim The British Journal for the History of Science, 49, 2, 2016, pàg. 205–229. DOI: 10.1017/S0007087416000352. PMID: 27278105 [Consulta: 18 setembre 2019].
- ↑ Cameron, Brooke English Literature in Transition, 1880–1920, 51, 2008, pàg. 281–301. DOI: 10.2487/elt.51.3(2008)0025.
- ↑ , gener 1899 [Consulta: 9 novembre 2016].
- ↑ Chesterton, G. K.. The Everlasting Man. Londres: Hodder and Stoughton, 1926, p. 20.
- ↑ Chapter V of the Heinemann text and Chapter VII of the Holt text
- ↑ Grant Richards (1872–1948) Arxivat April 21, 2019, a Wayback Machine., Dumbarton Oaks Research Library and Collection, doaks.org. Retrieved 20 April 2019.
- ↑ Grant Allen's Historical Guides (Grant Richards) - Book Series List Arxivat April 20, 2019, a Wayback Machine., publishinghistory.com. Retrieved 20 April 2019.
- ↑ Nelson, Carolyn Christensen. A New Woman Reader: Fiction, Articles and Drama of the 1890s (en anglès). Broadview Press, 2000-11-07. ISBN 978-1-55111-295-4.
- ↑ Stetz, Margaret D. «Netta Syrett (1865-1943) Y90s Biographies». Yellow Nineties 2.0. Ryerson University Centre for Digital Humanities, 2019.
- ↑ Quoted in Richard Mabey, Dreams of the Good Life (Penguin 2015) pp. 47-48.
- ↑ Van Arsdel, Rosemary T. «Allen, (Charles) Grant Blairfindie (1848–1899)». A: Oxford Dictionary of National Biography. online. Oxford University Press, October 2005. DOI 10.1093/ref:odnb/373. requereix subscripció o ser soci de la biblioteca pública del Regne Unit
- ↑ «'Scene of the Crime' Festival Honoring Grant Allen». Arxivat de l'original el 4 desembre 2018. [Consulta: 26 juny 2007].
- ↑ , 02-07-2013 [Consulta: 10 gener 2021].
- ↑ Allen, Grant. «Post-Prandial Philosophy (1894)». Project Gutenberg. [Consulta: 31 agost 2022].
Bibliografia
[modifica]- Aquest article incorpora text d'una publicació que ara és de domini públic: A Short Biographical Dictionary of English Literature, una col·lecció de biografies d’escriptors feta per John William Cousin (1849–1910), publicada el 1910.