Leonard Sharrow
Biografia | |
---|---|
Naixement | 1915 ![]() Nova York ![]() |
Mort | 9 agost 2004 ![]() |
Causa de mort | leucèmia ![]() |
Formació | Juilliard School ![]() |
Activitat | |
Ocupació | fagotista ![]() |
Ocupador | Juilliard School ![]() |
Instrument | Fagot ![]() |
![]() ![]() ![]() |
Leonard Sharrow (Nova York, (USA),[1] 4 d'agost de 1915 - Idem. 9 d'agost de 2004),[1] va ser un dels fagotistes nord-americans més destacats del segle XX.
Nascut a la ciutat de Nova York, es va unir a l'Orquestra Simfònica de la NBC quan es va organitzar per primera vegada, i finalment es va convertir en fagot principal (i va gravar el Concert per a fagot de Mozart amb Arturo Toscanini el 1947); també va servir a l'exèrcit dels Estats Units a la Segona Guerra Mundial.[1] El 1951 es va traslladar a l'Orquestra Simfònica de Chicago per invitació de l'aleshores director musical Rafael Kubelik i va ocupar-hi un càrrec similar fins al 1964, quan es va jubilar i es va incorporar a la facultat de música de la Universitat d'Indiana Bloomington. Va passar molts estius a la facultat de l'Aspen Music Festival abans d'unir-se a l'Orquestra Simfònica de Pittsburgh com a fagot principal el 1977. Després de retirar-se de Pittsburgh una dècada més tard, va tornar a Bloomington i finalment es va traslladar a Cincinnati, Ohio, on va morir de leucèmia.
Era membre de l'"Associació Americana de Professors Universitaris, Pi Kappa Lambda".[1] El 22 d'octubre de 1942, es va casar amb Emily M. Kass, i tingueren un fill, Neil Jason.[1]
Referències
[modifica]Enllaços externs
[modifica]- Druckenbrod, Andrew (13 d'agost de 2004). "El respectat fagot era 'una alegria tocar amb ell'". Pittsburgh Post-Gazette.-[1](anglès)