Ureasa
Aparença
![]() | |||||||||
Identificadors | |||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Número EC | 3.5.1.5 ![]() | ||||||||
Bases de dades | |||||||||
IntEnz | IntEnz view ![]() | ||||||||
BRENDA | BRENDA entry ![]() | ||||||||
ExPASy | NiceZyme view ![]() | ||||||||
KEGG | KEGG entry ![]() | ||||||||
MetaCyc | metabolic pathway ![]() | ||||||||
PRIAM | profile ![]() | ||||||||
Estructures PDB | RCSB PDB PDBj PDBe PDBsum ![]() | ||||||||
Gene Ontology | AmiGO / EGO ![]() | ||||||||
|
L'Ureasa és un enzim que catalitza la hidròlisi d'urea a diòxid de carboni i amoníac. Segons la reacció:
El 1926, James Sumner va demostrar que la ureasa és una proteïna. La ureasa es troba en bacteris, llevats, i diverses plantes superiors. L'estructura de la ureasa va ser primer resolta per P.A. Karplus el 1995.
Característiques
[modifica]- Zona activa
- Pes molecular: 480 kDa o 545 kDa per a la ureasa de Canavalia ensiformis.
- pH òptim: 7,4
- Temperatura òptima: 60 °C
- Especificitat enzimàtica: urea i hidroxiurea
- Inhibidor enzimàtic: metalls pesants (Pb- & Pb2+)
La presència d'ureasa es fa servir en el diagnòstic d'espècies d'Helicobacter.
Com prova de diagnòstic
[modifica]Molts patògens dels tractes gastrointestinals o urinaris produeixen ureasa, per això es pot usar la presència d'ureasa per a detectar la presència de patògens.
Entre els patògens amb ureasa s'inclouen:
- Helicobacter pylori
- Proteus vulgaris
- Certs bacteris entèrics incloent Proteus spp., Klebsiella spp., Morganella, Providencia, i possiblement Serratia spp.
- Ureaplasma urealyticum, relacionat amb Mycoplasma spp.
- Cryptococcus spp., i fongs oportunistes
Altres usos
[modifica]Biosensors d'ureasa per detectar ions de metalls pesants