Verres
Biografia | |
---|---|
Naixement | segle II aC ![]() antiga Roma ![]() |
Mort | Abans de 41 aC ![]() valor desconegut ![]() |
Senador romà | |
Pretor | |
Governador romà | |
Qüestor | |
![]() | |
Activitat | |
Ocupació | polític de l'antiga Roma, militar de l'antiga Roma ![]() |
Període | República Romana tardana ![]() |
Família | |
Parella | Tertia ![]() |
Pares | Gai Verres (senador) ![]() ![]() |
Cronologia | |
70 aC | exili |
43 aC | proscripció ![]() |
Gai Verres (llatí: Gaius Verres; ca. 120 aC – 43 aC)[a] va ser un magistrat romà famós el seu processament per corrupció i abús de poder.
Orígens
[modifica]Provenia d'una família patrícia, fill d'un senador del mateix nom Gai Verres. El seu cognomen significa «porc senglar».
Inicis en política
[modifica]L'any 84 aC el cònsol Gneu Papiri Carbó el va nomenar qüestor de la Gàl·lia Cisalpina.Quan Sul·la va tornar de la seva campanya a àsia, va reclamar el consolat de Roma. En veure que Carbó estava caient en desgràcia, Verres es va fer partidari de Sul·la.[2] L'any 80 aC Sul·la el va enviar de llegat a Beneventum on va tenir part en les finques confiscades a la zona; fou cridat a donar comptes pels qüestors de l'erari el (81 aC) però el resultat és desconegut.
Després fou traslladat a Cilícia, acompanyant a Dolabel·la, qui poc després, a la mort del promagistrat d'àsia menor Gai Mal·leol, va ocupar el seu lloc i va participar en les exaccions del seu cap. Quan al seu retorn Dolabel·la fou acusat per Marc Escaure de malversació de diners públics, Verres va trair a Dolabel·la i va donar testimoni en contra seva (78 aC) a canvi d'immunitat.
Segons Ciceró, amb les riqueses adquirides es va assegurar l'elecció com a pretor l'any 74 aC amb la jurisdicció urbana. Les seves tasques foren deixades en mans de lliberts i secretaris, i la seva amant Quelidó.[3] Les seves confiscacions i defraudacions foren immenses; fins i tot la família de Gai Mal·leol (el seu predecessor com a qüestor a Cilícia) va perdre tot el seu patrimoni. En aquest any hi va haver un judici notable, el Judicium Junianum, en què va tenir una participació secundària.
Governador de Sicília
[modifica]Al final de la seva magistratura va rebre la província de Sicília com a propretor on va anar en companyia de la seva dona i el seu fill i una colla de secretaris ambiciosos.[4]
![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9f/Sicily-cities-map-bjs.jpg/220px-Sicily-cities-map-bjs.jpg)
Només desembarcar va començar les seves exaccions. Els seus més de dos anys de govern (73 aC a 71 aC) va assolar l'illa més que les dues guerres contra els esclaus dels darrers anys o que la més antiga guerra contra els cartaginesos. El fet que el nou propretor Arri quedés aturat a Itàlia vuit mesos per la guerra contra Espàrtac, va prorrogar el govern de Verres i el sofriment dels seus administrats.
Acusació de Ciceró
[modifica]Durant el seu govern a Sicília es va apropiar d'obres d'art i va carregar els ciutadans amb el pagament de taxes il·legals. Degut a les queixes dels provincials, fou acusat formalment. El seu judici fou una causa política: si el senat l'absolia es provaria la seva corrupció i la jurisdicció podria ser transferida als equites; en canvi si el condemnava podria seguir igual. Ciceró havia estat qüestor a Lilibèon el 75 aC i havia promès als notables sicilians que exercitaria la seva influència per qualsevol cosa que li demanessin. Ara els sicilians li van demanar d'acusar a Verres. Ciceró va recollir proves; disposava de 110 dies però en va tenir prou amb 50.
Enjudiciament
[modifica]Hortensi defensava a Verres, primer va tractar d'aturar el judici i quan no va poder, va tractar de posposar-lo fins a l'any 69 aC en què Hortensi mateix seria cònsol amb Quint Cecili Metel (parent de Verres) com a col·lega, Marc Cecili Metel (també parent o almenys partidari de Verres) com a pretor urbà i Luci Cecili Metel com a propretor a Sicília. Així, els jutges nomenats per Marc Acili Glabrió III, canviarien a persones susceptibles de ser subornades i Glabrió seria substituït en la presidència de la cort per Marc Metel. Ja era el mes de juliol i una jocs previstos per l'agost podien fer que el judici s'ajornés a l'any següent; però Ciceró va fer una exposició excel·lent i curta i va desarmar a Hortensi que l'endemà va abandonar la causa de Verres. Durant nou dies van comparèixer els testimonis mentre Verres anava de camí cap a Marsella. Ciceró va escriure set discursos dels quals Divinatio in Caecilium i Actio Prima, foren llegits i els altres compilats per ser llegits després del veredicte.
Verres fou condemnat i enviat a l'exili. Va estar exiliat 27 anys i va sobreviure als qui l'havien condemnat. Segons algunes fonts Marc Antoni, poc després de la formació del Segon Triumvirat va posar preu al seu cap per haver-se negat a tornar les obres d'art robades, però aquesta versió sembla poc creïble i més aviat sorgís de la propaganda antiantoniana.[5]
Família
[modifica]Es va casar amb la germana d'un cavaller de nom Vetti Quiló, amb la qual va tenir un fill, que als 15 anys el va començar a ajudar en robatoris i vicis i va esdevenir senador. També va tenir una filla, que ja estava casada el 73 aC quan el seu pare va anar a Sicília.[6]
Vegeu també
[modifica]Notes
[modifica]- ↑ Verres és el seu nom gentilici, i no té cap cognomen conegut.[1]
Referències
[modifica]- ↑ Oxford Latin Dictionary, 1968, p. 2039. «Verres -is, m. A Roman gentile name (orig. Verris, Osc. syncopated form of Verrius); esp. C. Verres, prosecuted by Cicero in 70 B.C. for misgovernment of Sicily.»
- ↑ François Hinard, "Les proscriptions de la Rome républicaine", Roma, Publications de l'École française de Rome, 1985, p. 60
- ↑ Julien Dubouloz, Sylvie Pittia, "La Sicile de Cicéron: lectures des Verrines", ed.Presses universitaires de Franche-Comté, 2007, p. 58
- ↑ Yves Denis Papin, "Chronologie de l'histoire ancienne", Éditions Jean-Paul Gisserot, 1998, p. 65
- ↑ François Hinard, "Les proscriptions de la Rome républicaine", Roma, Publications de l'École française de Rome, 1985, p. 543
- ↑ Julien Dubouloz, Sylvie Pittia, "La Sicile de Cicéron: lectures des Verrines", ed.Presses universitaires de Franche-Comté, 2007, p. 63