Vibrant uvular
ʀ | |||
---|---|---|---|
Número AFI | 123 | ||
Codificació | |||
Entitat (decimal) | ʀ | ||
Unicode (hex) | U+0280 | ||
X-SAMPA | R\ | ||
Kirshenbaum | r" | ||
Braille | ![]() ![]() | ||
| |||
So | |||
La consonant vibrant uvular sonora és un so de la parla que es transcriu [ʀ] en l'AFI (una erra versaleta). És utilitzada en força llengües. Aquest so és la coneguda erra francesa. A Europa podria haver-se originat i difós a partir del francès, incorporant-se a l'alemany, alguns dialectes del neerlandès, alguns dialectes italians del nord, i alguns dialectes escandinaus del sud.[1][2][3][4]
Vibrant no sonorant elevada uvular sonora
[modifica]ʀ̝ | |
---|---|
Número AFI | 123 429 |
Codificació | |
X-SAMPA | R\_r |
![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/43/Uvular_rhotics_in_Europe_updated.png/220px-Uvular_rhotics_in_Europe_updated.png)
█ inusual
█ només en parla
█ usual en parla culta
█ general
En català
[modifica]Aquest fonema no existeix en català. Això no obstant, algunes persones que no saben fer l'erra sonora en català, la pronuncien d'una manera similar a aquest fonema.
A més, el mallorquí de Sóller (solleric), per qüestions històriques rep influència francesa, per això alguns sollerics pronuncien aquest fonema en lloc de l'erra sonora.
En altres llengües
[modifica]Aquest fonema és usat en francès (carré, [ˈkaʀe]), en portuguès (carro, [ˈkaʀu]), occità (garçon, [gaʀ'su]) i hebreu (ירוק, [jaˈʀok]), entre altres.
Notes
[modifica]- ↑ Trudgill, 1974, p. 221.
- ↑ Moulton, 1952.
- ↑ Ewert, 1963.
- ↑ Martinet, 1969.
- ↑ Mapa basat en Trudgill (1974:221)
Bibliografia
[modifica]- Bisiada, Mario «[R] in Germanic Dialects — Tradition or Innovation?». Vernacular, 1, 2009, p. 84–99.
- Canepari, Luciano. Il MªPi – Manuale di pronuncia italiana (en italian). 2. Bologna: Zanichelli, 1999. ISBN 88-08-24624-8.
- Ewert, A. The French Language. Faber, 1963.
- Grevisse, Maurice; Goosse, André. Le Bon Usage. 14th. De Boeck et Larcier, 2008.
- Hall, Tracy Alan «The phonology of German /ʀ/». Phonology, 10, 1, 1993, p. 83–105. DOI: 10.1017/S0952675700001743.
- Martinet, A. Le Français sans fard. Presses Universitaires, 1969.
- Mateus, Maria Helena; d'Andrade, Ernesto. The Phonology of Portuguese. Oxford University Press, 2000. ISBN 0-19-823581-X.
- Moulton, W.G. «Jacob Böhme's uvular r». Journal of English and Germanic philology, 51, 1952, p. 83–89.
- Rood, David S.; Taylor, Allan R. [2012-07-12]. «Sketch of Lakhota, a Siouan Language, Part I». A: Còpia arxivada. 17. Smithsonian Institution, 1996, p. 440–482 [Consulta: 11 febrer 2017].
- Trudgill, Peter «Linguistic change and diffusion: Description and explanation in sociolinguistic dialect». Language in Society, 3, 2, 1974, p. 215-246. DOI: 10.1017/S0047404500004358.
- Wheeler, Max W. The Phonology Of Catalan. Oxford University Press, 2005. ISBN 978-0-19-925814-7.