Hyrare
![]() | |
---|---|
![]() | |
Stupeň ohrožení podle IUCN | |
![]() málo dotčený[1] | |
Vědecká klasifikace | |
Říše | živočichové (Animalia) |
Kmen | strunatci (Chordata) |
Třída | savci (Mammalia) |
Řád | šelmy (Carnivora) |
Čeleď | lasicovití (Mustelidae) |
Podčeleď | kuny (Mustelinae) |
Rod | kuna (Eira) Hamilton Smith, 1842 |
Binomické jméno | |
Eira barbara Linné, 1758 | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Hyrare, též tayra, eira nebo kuna brazilská (Eira barbara) je jihoamerická lasicovitá šelma podobná kunám. Nejznámější jména tohoto zvířete tayra či eira pocházejí z jazyka guaraní. Dříve byla řazena do příbuzenstva jihoamerických grizonů, zřejmě je však geneticky bližší pravým kunám, za její nejbližší příbuznou se považuje severoamerická kuna rybářská.
Popis
[editovat | editovat zdroj]- hmotnost: 2,7–7 kg
- délka těla: 56–71 cm
- délka ocasu: 35–47 cm[2]
Hyrare se podobá kunám z rodu Martes, avšak je výrazně větší než většina z nich (s výjimkou kuny rybářské a charzy žlutohrdlé, které dosahují podobné velikosti). Je to štíhlá šelma s krátkýma nohama a dlouhým huňatým ocasem. Malé, kulaté uši jsou širší než delší a jsou posazené po stranách hlavy. Končetiny jsou opatřené dlouhými, silnými drápy. Srst je nejčastěji černá nebo tmavě hnědá, hlava bývá světlejší. Častá je bílá náprsenka.
Rozšíření a stanoviště
[editovat | editovat zdroj]Je rozšířená v neotropické oblasti, obývá Střední a Jižní Ameriku od Mexika až do Bolívie a severní oblasti Argentiny. Kromě kontinentu se vyskytuje také na ostrově Trinidad.
Není vázána na určitý biotop, obývá tropické opadavé i stálezelené lesy, křoviny, plantáže nebo i travnaté pláně. Vyskytuje se v nížinách i v horách až do výšky 2000–2400 m n. m.
Biologie
[editovat | editovat zdroj]![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/68/DirkvdM_tayra.jpg/220px-DirkvdM_tayra.jpg)
Hyrare je zvíře s denní aktivitou, obvykle žije samotářsky nebo v párech. Byly však pozorovány i malé skupiny čítající 3–4 jedince. Podobný sociální život je u kunovitých poměrně vzácný a byl zaznamenán jen u charz. Žije na zemi i ve větvích stromů, výborně šplhá i plave. Také skvěle skáče a dokáže skákat i ze stromu na strom. Jako všechny lasicovité šelmy je značně přizpůsobivá a doupě si buduje jak ve stromových dutinách, tak v hustém podrostu nebo ve skalní puklině.
Kuna brazilská je všežravý oportunista, na zemi i ve větvích stromů loví hlodavce koro, vačice, aguti, drápkaté opičky, plazy (dokonce i leguány), bezobratlé a tento jídelníček si ve velkém množství zpestřuje vejci a ovocem. Má-li příležitost, pojídá také včelí plástve. Konzumuje i mršiny.[2]
O rozmnožování hyrare toho není příliš známo. Březost trvá asi 63–70 dní, v jednom vrhu je 1–3 slepých mláďat, která jsou kojena 2–3 měsíce. V zajetí může hyrare žít až 18 let.
Ohrožení
[editovat | editovat zdroj]Hyrare je přizpůsobivá šelma, která je schopná žít i v blízkosti lidských sídel. Až na určité oblasti, zvláště v Mexiku, proto není ohrožena. Snadno se ochočí a místní lidé ji v minulosti chovali, aby lovila škodlivé hlodavce.
Poddruhy
[editovat | editovat zdroj]- Eira barbara barbara (severní Argentina, Paraguay, Bolívie, střední část Brazílie)
- Eira barbara biologiae (Kostarika, Panama)
- Eira barbara inserta (Guatemala, Kostarika)
- Eira barbara madeirensis (západní Ekvádor, severní část Brazílie)
- Eira barbara peruana (Andy)
- Eira barbara poliocephala (Guyana, Venezuela, Brazílie)
- Eira barbara senex (Střední Mexiko až severní část Hondurasu) - je klasifikován jako zranitelný
- Eira barbara senilis (severní Ekvádor)
- Eira barbara sinuensis (Kolumbie a Venezuela)
Chov v zoo
[editovat | editovat zdroj]V Evropě byl v dubnu 2018 chován tento druh jen v 17 zařízeních.[3] V létě 2020 to bylo 25 zoo.[4] Pravidelně je množí do 5 institucí.[5] V Česku chová hyrare Zoo Praha a Zoo Ostrava.[3]
Chov v Zoo Praha
[editovat | editovat zdroj]Tento druh je v Zoo Praha chován od roku 2004. Český prvoodchov se podařil v roce 2011.[6] Na počátku roku 2018 byli chováni dva samci a tři samice.[5] Dvě mláďata přišla na svět v červnu 2020.[7] Jednalo se o v pořadí dvanácté a třinácté mládě v historii chovu této zoo. Roku 2021 následoval raritní porod čtyřčat.[8]
K vidění je v komplexu amerických zvířat nad výběhem ledních medvědů v horní části zoo.
Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ The IUCN Red List of Threatened Species 2022.2. 9. prosince 2022. Dostupné online. [cit. 2023-01-02].
- ↑ a b HUNTER, Luke; BARRETT, Priscilla. A Field Guide to the Carnivores of the World. London, Cape Town etc.: Panthera, New Holland, 2011. S. 168.
- ↑ a b www.Zootierliste.de. www.zootierliste.de [online]. [cit. 2018-04-10]. Dostupné online.
- ↑ www.Zootierliste.de. zootierliste.de [online]. [cit. 2020-07-26]. Dostupné online.
- ↑ a b Zoo Praha - přehledy chovaných druhů, 2018.
- ↑ Tayra - lexikon zvířat. www.zoopraha.cz [online]. [cit. 2020-07-26]. Dostupné online.
- ↑ Přírůstky. www.zoopraha.cz [online]. [cit. 2020-07-26]. Dostupné online.
- ↑ Zoo Praha. www.zoopraha.cz [online]. [cit. 2021-11-16]. Dostupné online.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu hyrare na Wikimedia Commons
- ZOO Praha - Lexikon zvířat - Hyrare
- IUCN Red List of Threatened Species: Eira barbara (anglicky)
- Schreffler, C. 2003. „Eira barbara“ (On-line), Animal Diversity Web (anglicky)
- Lioncrusher's Domain – Tayra (Eira Barbara) facts and pictures (anglicky)