Mordechaj Gur
Mordechaj Gur מרדכי גור | |
---|---|
![]() Mordechaj Gur | |
12. ministr zdravotnictví Izraele | |
Ve funkci: 13. září 1984 – 20. října 1986 | |
Předchůdce | Eli'ezer Šostak |
Nástupce | Šošana Arbeli-Almozlino |
Stranická příslušnost | |
Členství | Strana práce, Ma'arach |
Vojenská služba | |
Přezdívka | Motta |
Služba | Izrael |
Složka | Hagana Izraelské obranné síly |
Doba služby | 1946–1978 |
Hodnost | Rav Aluf (generálporučík), náčelník Generálního štábu |
Bitvy/války | válka za nezávislost sinajská válka šestidenní válka jomkipurská válka |
Narození | 6. května 1930 Jeruzalém, Britský mandát Palestina (dnes Izrael) |
Úmrtí | 16. července 1995 (65 let) Tel Aviv, Izrael |
Příčina úmrtí | rakovina |
Místo pohřbení | Kiryat Shaul Military Cemetery |
Kneset | 10.–13. |
Sídlo | Jeruzalém |
Alma mater | Harvardova univerzita Hebrejská univerzita v Jeruzalémě |
Profese | politik, spisovatel a důstojník |
Ocenění | medaile Za odvahu |
Commons | Mordechai Gur |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Mordechaj „Motta“ Gur (hebrejsky מרדכי "מוטה" גור, 6. května 1930, Jeruzalém – 16. července 1995, Tel Aviv) byl izraelský generál a politik. Téměř třicet let sloužil v izraelské armádě, kde se nakonec stal v letech 1974 až 1978 náčelníkem Generálního štábu. V roce 1981 byl zvolen poslancem za levicovou stranu Ma'arach a během své politické kariéry zastával mezi lety 1984 a 1986 post ministra zdravotnictví ve vládě Šimona Perese.
Život
[editovat | editovat zdroj]Narodil se v Jeruzalémě ještě za dob britské mandátní Palestiny. V mládí se stal členem elitních jednotek Palmach, náležících pod židovskou vojenskou organizaci Hagana. Když byla Hagana po vzniku Izraele transformována v izraelskou armádu, bojoval v jejích řadách ve válce za nezávislost.
Armádní kariéra
[editovat | editovat zdroj]V armádě strávil většinu své vojenské kariéry u výsadkářské brigády, kde se jeho symbolem stal červený baret těchto jednotek. Během 50. let sloužil pod velením Ariela Šarona. V roce 1955 byl raněn během protiteroristické akce v Chán Júnis v Pásmu Gazy a tehdejší náčelník generálního štábu Moše Dajan mu udělil vyznamenání. O dva roky později se stal pobočníkem velitele brigády. Z této pozice odešel studovat na École Militaire v Paříži.
Po návratu v roce 1961 byl jmenován velitelem brigády Golani a z této pozice velel protiteroristické operaci v Nukievu. V čele brigády působil do roku 1963 a během této doby se zasloužil o zvýšení prestiže výsadkářů, pozdvihl jejich morálku a pomohl jim vštípit ducha, díky kterému je brigáda stále proslavená. V roce 1965 byl jmenován šéfem operací v generálním štábu. Později také sloužil jako náčelník armádní velitelské školy.
V roce 1966 se stal velitelem 55. rezervní výsadkářské brigády, které velel během šestidenní války v roce 1967. Se svými jednotkami se zúčastnil obsazení Jeruzaléma a byl prvním, kdo se dostal k Západní zdi a na Chrámovou horu. Zvuková nahrávka jeho slov „Chrámová hora je v našich rukou“ se stala jedním ze symbolů šestidenní války.
Po válce byl povýšen do hodnosti brigádního generála a stal se vojenským velitelem v Pásmu Gazy a na severu Sinajského poloostrova. V roce 1969 byl povýšen na generálmajora a jmenován velitelem severního vojenského okruhu. Na severu Izraele tehdy docházelo k útokům palestinských teroristů z Organizace pro osvobození Palestiny proti izraelským osadám a městům. Gur velel několika protiútokům.
![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9d/D-Mota-Gur-Barkai-76-7.jpg/220px-D-Mota-Gur-Barkai-76-7.jpg)
Od srpna 1972 do prosince 1973 sloužil jako vojenský atašé na izraelské ambasádě ve Washingtonu. V lednu 1974 byl znovu jmenován do funkce velitele severního velitelství. Po odchodu Davida Elazara z postu náčelníka Generálního štábu kvůli kritice ze strany Agranatovy komise, byl Gur jmenován jeho nástupcem, a stal se tak v pořadí desátým náčelníkem generálního štábu izraelské armády. Z této pozice byl odpovědný za naplánování a provedení operace Entebbe, která byla záchranou 102 izraelských rukojmí unesených do Ugandy. Na této pozici sloužil až do roku 1978.
Civilní a politická kariéra
[editovat | editovat zdroj]Po odchodu z armády se stal generálním ředitelem společnosti Kur Mechanica. Ve volbách v roce 1981 byl zvolen poslancem Knesetu za stranu Ma'arach. Svůj mandát obhájil i v následujících volbách v roce 1984, po nichž byl jmenován ministrem zdravotnictví v první Peresově vládě. Kromě toho v Knesetu zasedal v zahraničním a branně-bezpečnostním podvýboru. V letech 1986 až 1988 pracoval v představenstvu stavebního podniku Solel Bone. V dubnu 1988 byl jmenován ministrem bez portfeje. Tuto pozici si udržel do března 1990, kdy Ma'arach opustil vládní koalici.
V roce 1992 vyhrála volby Strana práce (následovnice Ma'arachu) a Gur byl jmenován náměstkem ministra obrany. Ze své funkce byl zodpovědný za přípravu izraelské ekonomiky pro případ války či krize.
V roce 1995 u něj byla diagnostikována rakovina. Pod vlivem obrovských bolestí nakonec spáchal sebevraždu svou osobní zbraní.[1] Zemřel 16. července 1995 ve věku 65 let.
Po Mordechaji Gurovi je pojmenován vojenská základna na Šaronské planině.
Vyznamenání
[editovat | editovat zdroj]Medaile Za odvahu – Izrael
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Mordechai Gur na anglické Wikipedii.
- ↑ ČEJKA, Marek. Dějiny moderního Izraele. Praha: Grada, 2011. 351 s. ISBN 978-80-247-2910-7. S. 243.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Mordechaj Gur na Wikimedia Commons
- (anglicky) Kneset - Mordechaj Gur
- (anglicky) Izraelské ministerstvo zahraničí - Mordechaj Gur
- (anglicky) Nekrolog
- (česky) Fotografie
- (slovensky) Popis bojů o Jeruzalém
- Členové Knesetu
- Izraelští generálové
- Ministři vlád Izraele
- Náčelníci generálního štábu Izraele
- Izraelští Židé
- Příslušníci Hagany
- Židé v Britském mandátu Palestina
- Sabrové
- Sebevrazi
- Nositelé Medaile Za odvahu (Izrael)
- Narození v roce 1930
- Narození 6. května
- Narození v Jeruzalémě
- Úmrtí v roce 1995
- Úmrtí 16. července
- Úmrtí v Tel Avivu