Sacrosanctum Concilium
Sacrosanctum Concilium ![]() Konstituce o posvátné liturgii česky: Posvátný koncil | |
---|---|
![]() Dokumenty II. vatikánského koncilu | |
Datum | 4. prosince 1963 promulgoval Pavel VI. |
Téma | Liturgie |
Text | |
latinsky | |
anglicky | |
česky |
Sacrosanctum Concilium (česky Posvátný koncil) neboli Konstituce o posvátné liturgii (zkratka SC) je jednou z konstitucí II. vatikánského koncilu. Byla schválena shromážděnými biskupy poměrem hlasů 2 147 ku 4 a promulgována papežem Pavlem VI. 4. prosince 1963.[1] Jejím hlavním cílem bylo revidovat tradiční liturgické texty a obřady tak, aby plněji odrážely základní principy a byly pastoračně účinnější ve změněných podmínkách doby, a vyjasnit nejen roli vysvěcených služebníků, ale i způsoby vhodné účasti laických věřících na liturgii katolické církve, zejména římského ritu. Jak je u katolických dokumentů zvykem, název této konstituce, v překladu z latiny „Posvátný koncil“, je převzat z prvního řádku (incipitu) dokumentu.
Tato konstituce, která odkazuje na novodobé liturgické hnutí 20. století uznané encyklikou Mediator Dei z roku 1947, se stala základem pokoncilní liturgické reformy. Koncil chtěl prohloubit křesťanský život a přizpůsobit potřebám naší doby instituce podléhající změnám.[2]
Aggiornamento a účast laiků
[editovat | editovat zdroj]![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b0/Paulus_VI%2C_by_Fotografia_Felici%2C_1969.jpg/220px-Paulus_VI%2C_by_Fotografia_Felici%2C_1969.jpg)
Jednou z prvních otázek, kterou koncil projednával, a záležitostí, která měla nejbezprostřednější dopad na život jednotlivých katolíků, byla obnova liturgie. Ústřední myšlenkou bylo aggiornamento tradičních liturgických textů a obřadů tak, aby lépe odrážely základní principy a byly pastoračně účinnější ve změněných podmínkách doby, přičemž se vyjasnila nejen role vysvěcených služebníků, ale i způsoby vhodné účasti laických věřících.
- Matka církev si velmi přeje, aby byli všichni věřící vedeni k plné, uvědomělé a aktivní účasti na liturgických úkonech, jak ji vyžaduje sama povaha liturgie. K takové účasti je křesťanský lid jako „vyvolený rod, královské kněžstvo, národ svatý, lid patřící Bohu jako vlastnictví“ (1 Petr; srov. 2,4-5) mocí křtu oprávněn i zavázán.[3]
Papežové Pius X.[4] a Pius XII.[5] žádali, aby se lidé naučili zpívat odpovědi na mši a aby se naučili modlitby mše, aby se jí mohli chápavě účastnit. Nyní to nařídili biskupové: „Aby se podpořila aktivní účast, měl by být lid povzbuzován k účasti pomocí aklamací, odpovědí, žalmů, antifon a písní.“[6] Skladatelé by měli „vytvářet skladby, které .... [umožňují] aktivní účast celého shromáždění věřících.“[7]
Po staletích, kdy se při mši v latině katolická zbožnost soustředila kolem lidových pobožností, biskupové nařídili, že „lidové pobožnosti ... mají být sestaveny tak, aby ladily s liturgickými obdobími, byly v souladu s posvátnou liturgií, byly z ní určitým způsobem odvozeny a vedly lid k ní, protože ve skutečnosti liturgie svou povahou daleko převyšuje každou z nich.“[8]
Rozhodnutí
[editovat | editovat zdroj]Koncilní otcové stanovili směrnice pro obnovu liturgie, které zahrnovaly, umožňovaly a podporovaly větší používání lidového jazyka (rodného jazyka) vedle latiny, zejména pro biblická čtení a další modlitby. Provádění koncilních směrnic o liturgii měla pod vedením papeže Pavla VI. zajišťovat zvláštní papežská komise známá jako Rada pro provádění konstituce o posvátné liturgii (zkráceně Consilium),[9] později začleněná do Kongregace pro bohoslužbu a kázeň svátostí, a ve svěřených oblastech národní biskupské konference, které, pokud měly společný jazyk, měly spolupracovat na vytvoření společného překladu.[10][11]
Zásady
[editovat | editovat zdroj]Koncil se zabývá především „obecnými zásadami reformy a podpory posvátné liturgie“. Prohlašuje, že „liturgie je vrcholem, k němuž směřuje činnost církve, a zároveň zdrojem, z něhož vychází veškerá její energie.“[12] Samotná povaha liturgie vyžaduje plnou, vědomou a aktivní účast věřících,[3] a proto koncil dává pokyny k vhodné přípravě pastýřů duší.[13]
Shrnutí zásad, které stanovila tato konstituce:
[editovat | editovat zdroj]- vzdělání v oblasti liturgie
- aktivnější účast věřících
- přednost mají bohoslužby ve společenství
- jednoduchost obřadů bez opakování
- obnovení proseb a homilie (kázání) ve mši
- počítá se s reformou skoro všech obřadů, svátostí i svátostin, také breviáře a liturgického kalendáře
Struktura
[editovat | editovat zdroj]Dokument je rozdělený do následujících kapitol:
- Předmluva (1–4)
- 1. Všeobecné zásady pro obnovu a rozvoj posvátné liturgie (5–46)
- 2. Tajemství eucharistie (47–58)
- 3. Ostatní svátosti a svátostiny (59–82)
- 4. Posvátné oficium (83–101)
- 5. Liturgický rok (102–111)
- 6. Liturgická hudba (112–121)
- 7. Sakrální a liturgické vybavení (122–130)
- Předmluva (1–4)
Pokud se na tento dokument odkazuje, nepoužívají se čísla kapitol, ale čísla odstavců, jichž je 130.
Obsah
[editovat | editovat zdroj]1. Kapitola: Všeobecné zásady pro obnovu a rozvoj posvátné liturgie
[editovat | editovat zdroj]I. Povaha posvátné liturgie a její význam v životě církve
[editovat | editovat zdroj]Podkapitola vysvětluje význam liturgie pro katolickou církev a její věřící.
- „Liturgie [je] vrcholem, k němuž směřuje činnost církve, a zároveň pramenem, z něhož pramení veškerá její síla.“ (SC 10)
Věřící jsou vybízeni k účasti na posvátné liturgii. Pastýři by měli zajistit, aby praxe byla prováděna správně.
II. Liturgická výchova a činná účast
[editovat | editovat zdroj]Všichni věřící by měli být schopni se vědomě a aktivně účastnit liturgie, to vyžaduje „povaha liturgie samotné“ a je to nezbytné pro „obnovu a podporu liturgie“ (SC 14). Liturgické vzdělávání věřících je proto důležitou oblastí odpovědnosti všech lidí pracujících v pastorační oblasti, kteří musí mít dobré teologické vzdělání (srov. SC 14 a SC 18).
Je zde také stanoveno, že vysílání posvátných aktů v rozhlase nebo televizi provádějí zástupci médií jmenovaní biskupy (srov. SC 20).
III. Obnova posvátné liturgie
[editovat | editovat zdroj]Tato podkapitola tvoří jádro konstituce o liturgii. Koncil začíná uznáním, že existují části liturgie, které se nemění, a části, které podléhají změnám. Za účelem změny těchto částí koncil stanovil tyto pokyny:
IV. Rozvoj liturgického života v diecézi a ve farnosti
[editovat | editovat zdroj]V. Odborná pomoc pro pastoračně liturgickou činnost
[editovat | editovat zdroj]2. Kapitola: Tajemství eucharistie
[editovat | editovat zdroj]3. Kapitola: Ostatní svátosti a svátostiny
[editovat | editovat zdroj]4. Kapitola: Posvátné oficium
[editovat | editovat zdroj]5. Kapitola: Liturgický rok
[editovat | editovat zdroj]6. Kapitola: Liturgická hudba
[editovat | editovat zdroj]7. Kapitola: Sakrální a liturgické vybavení
[editovat | editovat zdroj]Dozvuky
[editovat | editovat zdroj]24. srpna 2017 papež František zdůraznil, že „reforma liturgie je nezvratná“, a vyzval k pokračování v úsilí o její realizaci, čímž zopakoval slova papeže Pavla VI., která pronesl rok před svou smrtí: „Nyní nadešel čas definitivně opustit rušivé zárodky, stejně zhoubné v tom či onom smyslu, a plně realizovat reformu, kterou jsme schválili na základě rozhodnutí koncilu, podle jejích správných inspirativních kritérií.“[14]
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byly použity překlady textů z článků Sacrosanctum Concilium na anglické Wikipedii, Sacrosanctum Concilium na italské Wikipedii a Sacrosanctum Concilium na německé Wikipedii.
- ↑ MARINI, Piero. The fortieth anniversary of the Constitution on the Sacred Liturgy, Piero Marini [online]. vatican.va, 2004, rev. 2018-02-13 [cit. 2024-08-13]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ PAVEL VI. Sacrosanctum concilium, 1 [online]. vatican.va, 1963-12-04 [cit. 2024-08-16]. Dostupné online.
- ↑ a b Sacrosanctum concilium, 14
- ↑ PIUS X. Tra Le Sollecitudini Instruction on Sacred Music – Adoremus Bulletin [online]. Adoremus Bulletin, 1903-11-22, rev. 2018-02-13 [cit. 2024-08-14]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2020-02-09. (anglicky)
- ↑ PIUS XII. Musicae Sacrae [online]. vatican.va, 1955-12-25, rev. 2018-02-13 [cit. 2024-08-14]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Sacrosanctum concilium, 30
- ↑ Sacrosanctum concilium, 121
- ↑ Sacrosanctum concilium, 13
- ↑ The Second Vatican Ecumenical Council – Dedicated to "The Immaculate" [online]. christusrex.org, 2017-12-15, rev. 2018-02-13 [cit. 2024-08-14]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2017-12-15. (anglicky)
- ↑ Sacrosanctum concilium, 36
- ↑ KAPPES, Christiaan W. The Chronology, Organization, Competencies and Composition of the Consilium ad exsequendam Constitutionem de Sacra Liturgia. [s.l.]: [s.n.], 2009. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Sacrosanctum concilium, 10
- ↑ Sacrosanctum concilium, 15–18
- ↑ O'CONNELL, Gerard. Pope Francis Says with Magisterial Authority: The Vatican II Liturgical Reform Is 'Irreversible' [online]. America, 2017-08-24, rev. 2018-02-13 [cit. 2024-08-14]. Dostupné online. (anglicky)
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- AMERIO, Romano. Iota Unum. Kansas City, Missouri: Sarto House, 1996. ISBN 978-0-9639032-1-1. (anglicky)
- JUNGMANN, Josef Andreas. Constitution on the Sacred Liturgy. In: Vorgrimler, Herbert (ed.). Commentary on the Documents of Vatican II.. Londýn: Burns & Oates, 1966. Svazek 1. S. 1–80. (anglicky)
- LINDEN, Ian. Global Catholicism: Diversity and Change since Vatican II.. Londýn: Hurst & Co., 2009. S. 337. (anglicky)
- SINKE GUIMARÃES, Átila. In the Murky Waters of Vatican II.. Metairie, Louisiana: MAETA, 1997. ISBN 978-1-889168-06-7.
- Sacrosanctum Concilium and the Reform of the Liturgy: Proceedings from the 29th Annual Convention of the Fellowship of Catholic Scholars. Příprava vydání Whitehead, Kenneth D. (ed.). Scranton, Pennsylvania: University of Scranton Press, 2009. (anglicky)