Betamovie
Betamovie | |
---|---|
![]() |
|
Tyyppi | magneettinauha |
Enkoodaus | NTSC, PAL |
Kapasiteetti | 216 min (PAL) L-830-nauhalle |
Lukumekanismi | ei ole |
Kirjoitusmekanismi | helical scan |
Standardi | lomitettu kuva |
Kehittäjä | Sony |
Käyttötarkoitus | audiovisuaalisen materiaalin tallennus |
![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2a/Videocamera_a_batteria%2C_Betamax%2C_portatile_-_Museo_scienza_tecnologia_Milano_09695.jpg/200px-Videocamera_a_batteria%2C_Betamax%2C_portatile_-_Museo_scienza_tecnologia_Milano_09695.jpg)
Betamovie on Sonyn kehittämä analoginen videokameranauhuri. Se käyttää Betamax-standardin mukaista kasettiin pakattua magneettinauhaa. Betamovie tuotiin markkinoille vuonna 1983. Sony esitteli kehittyneemmän Video 8 -kameranauhurin jo 1985, jolloin Betamoviesta luovuttiin.[1]
Teknologia
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Betamovie oli kuluttajamarkkinoiden ensimmäinen kameranauhuri. Sitä ennen oli esitelty niin ikään kotikäyttöön suunnattu CVC-järjestelmä, jossa kamera ja nauhuri ovat erillisiä yksiköitä. Betamovie-laitteen nauhuriosa on lähes neliön muotoinen ja mitoiltaan noin 15 senttimetriä kanttiinsa. Leveys on vain hieman Betamax-kasetin leveyttä suurempi. Betamovie-kameranauhurista puuttuu toistomahdollisuus, joten kuvattua tuotosta ei pysty katsomaan saman tien, mikä on videotallennuksen keskeinen etu filmilaitteisiin nähden.[1]
Betamovien varhaisimmasta mallista, Sony BMC-100, puuttuu automaattinen tarkennus ja elektroninen etsin. Seuraajamallissa, Sony BMC-100, sen sijaan on automaattinen tarkennus. Kameran käyttöergonomia on hyvä: siinä on elokuvakameratyyppinen otekahva, johon on sijoitettu tallennuksen käynnistys- ja pysäytysnäppäimet. Mikrofoni on muotoiltu ja sijoitettu siten, että se eliminoi suuren osan kameran melko voimakkaasta moottorinäänestä.[1]
Pöytämallisiin videonauhureihin verrattuna erittäin pienikokoinen Betamovie-laite vaati poikkeavia teknisiä ratkaisuja. Betamovien pyörivän kuvarummun halkaisija on 45 millimetriä; Betamaxin pöytänauhureissa halkaisija on 75 millimetriä. Kuvarummun pyörimisnopeus on 2 500 kierrosta sekunnissa, kun se Betamax-nauhureissa on 1 500 kierrosta. Aktiivitilassa nauha kiertyy 300 astetta kuvarummun ympäri. Betamoviella kuvattuja nauhoja voi toistaa Betamax-nauhureissa teknisistä eroista huolimatta.[1]
Viimeinen Betamovie-kameramalli oli Sony BMC-1000K. Se esiteltiin 1987. Malli kykeni tallentamaan kuvaa 15 luksin valaistusvoimakkuudessa.[2]
Lähteet
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- ↑ a b c d Sony BMC-100 Rewindmuseum.com. Vision International. Viitattu 25.1.2019.
- ↑ The Betamovie's Page Betainfoguide.net. Vision International. Viitattu 25.1.2019.