Francesco Tamagno
![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9f/Francesco_Tamagno_by_Gian-_from_it.wiki.jpg/250px-Francesco_Tamagno_by_Gian-_from_it.wiki.jpg)
Francesco Tamagno (28. joulukuuta 1850 Torino – 31. elokuuta 1905 Varese) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan tenori.[1]
Tamagno opiskeli Torinossa Carlo Pedrottin ja Milanossa Luigi Vannuccinin johdolla.[1] Hän liittyi Teatro Region kuoroon vuonna 1870 ja alkoi esiintyä myös pienissä rooleissa. Ensimmäisenä pääroolinaan hän tulkitsi Riccardon roolin Naamiohuveissa Palermossa vuonna 1874. Tamagno esiintyi myös La Fenicessä. Kansainvälisen debyyttinsä hän teki Gran Teatre del Liceussa Barcelonassa kaudella 1875–1876. Tamagno esiintyi ensimmäisen kerran La Scalassa vuonna 1877 Vasco da Gaman roolissa oopperassa L'Africaine. Hän loi tämän jälkeen merkittävän uran La Scalassa.[2]
Tamagno sai kansainvälistä kuuluisuutta luomalla Giuseppe Verdin Otellon nimiroolin La Scalassa vuonna 1887.[2][3] Verdi itse suhtautui alun perin kielteisesti ajatukseen Tamagnon esiintymisestä Otellona. Tamagnon suosiosta huolimatta Verdi olisi pitänyt parempana valintana rooliin Giovanni Battista De Negriä, vaikka kirjoittikin vuosia myöhemmin Tamagnon laulaneen "Esultate"- ja "Addio sante memorie" -osiot vaikuttavasti. Tamagno toisti Otellon roolin muun muassa Metropolitan-oopperassa vuonna 1890 ja Covent Garden -debyytissään vuonna 1895[1].[2] Hänen muihin tunnettuihin rooleihinsa kuului Arnoldin rooli Wilhelm Tellissä.[3] Tamagno loi Otellon lisäksi muun muassa Azaelen roolin Amilcare Ponchiellin Il figliuol prodigossa (1880)[1] ja Didierin roolin saman säveltäjän Marion Delormessa (1885). Tamagno kuului 1800-luvun kolmen viimeisen vuosikymmenen suurimpina pidettyihin tenoreihin Roberto Stagnon, Angelo Masinin ja Julián Gayarren ohella.[2]
Tamagno teki viimeiset esiintymisensä vuonna 1904.[1] Hän teki useita äänityksiä pianon säestyksellä viimeisinä vuosinaan. Hän asettui huvilalleen Vareseen.[2] Tamagno kärsi sydänsairaudesta ennen kuolemaansa vuonna 1905.[3]
Lähteet
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- ↑ a b c d e Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Tamagno, Francesco Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 5.3.2024 (englanniksi)
- ↑ a b c d e Francesco Tamagno OperaGlass, viitattu 5.3.2024 (englanniksi)
- ↑ a b c Francesco Tamagno History of the Tenor, viitattu 5.3.2024 (englanniksi)
|