luopua
Suomi
[muokkaa]Verbi
[muokkaa]- antaa pois jotakin, jonka omistaa; jättää jotakin, jonka haluaisi omistaa; jättää virka tai asema; lopettaa jonkin tekeminen, tavoittelu
- Luovuin omaisuudestani.
- Luovuin yrittämästä.
- Kuningas luopui kruunusta. – Kuningas luopui kuninkuudestaan.
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈluo̯puɑˣ/
- tavutus: luo‧pu‧a
Etymologia
[muokkaa]johdos verbistä luoda, jonka on alkuaan merkinnyt mm. ’heittää, päästää käsistään’[1]
Käännökset
[muokkaa]1. antaa pois jotakin, jonka omistaa; haluaisi omistaa; jättää virka tai asema; lopettaa jonkin tekeminen, tavoittelu
|
Numero puuttuu. ~ tavasta
|
Numero puuttuu. ~ mielipiteestä, näkemyksistä
|
Numero puuttuu. ~ virasta, asemasta
|
Numero puuttuu. ~ kruunusta
|
Numero puuttuu. ~ uskosta
|
|
Numero puuttuu. ~ alkoholista
|
Liittyvät sanat
[muokkaa]Johdokset
[muokkaa]Aiheesta muualla
[muokkaa]- luopua Kielitoimiston sanakirjassa
Viitteet
[muokkaa]- ↑ Kaisa Häkkinen. Nykysuomen etymologinen sanakirja. Juva: WSOY, 2004