Ivan Grigorjevics Csernisov
Ivan Grigorjevics Csernisov | |
![]() | |
Csernisov portréja 1790 körül | |
Született | 1717 vagy 1726. november 24. |
Meghalt | 1797. február 26. (70 évesen) Róma |
Sírhely | Annunciation Church of the Alexander Nevsky Lavra |
Állampolgársága | orosz |
Nemzetisége | orosz |
Ország | Orosz Birodalom |
Fegyvernem | haditengerészet |
Szolgálati ideje | 1762—1797 |
Rendfokozata | tábornagy; tengernagy |
Kitüntetései | Fehér Sas-rend |
Házastársa | Anna Chernyshyova |
Gyermekei | Grigorij Ivanovics Csernisov |
Szülei | Avdotyja Ivanovna Rzsevszkaja Grigorij Petrovics Csernisov |
Rokonai | Zaharij Csernisov Pjotr Csernisov |
Civilben | diplomata |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Ivan Grigorjevics Csernisov témájú médiaállományokat. |
Ivan Grigorjevics Csernisov (oroszul: Ива́н Григо́рьевич Чернышёв) (1717 vagy 1726. november 24. – Róma, 1797. február 26.) orosz birodalmi tábornagy és tengernagy, az Admiralitás Tanácstestületének 4. alelnöke. II. Katalin cárnő uralkodása alatt nyújtott katonai teljesítménye miatt vált híressé.
Pályafutása
[szerkesztés]![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0d/Alexandrino_Manor.jpg/220px-Alexandrino_Manor.jpg)
Apja Grigorij Petrovics Csernisov herceg, katonai vezető, anyja Avdotyja Ivanovna Rzsevszkaja udvarhölgy, I. Péter cár szeretője volt. Kezdetben otthon végezte tanulmányait, majd kadétiskolába került. 1741-ben Koppenhágába került, ahol bátyja, Pjotr rendkívüli követ mellett teljesített diplomáciai szolgálatot. Ezt követően poroszországi (1742–45) és angliai küldetésekben vett részt. 1749-ben lemondott diplomáciai szolgálatairól és feleségül vette Jelizaveta Jefimovszkaja grófnőt, Erzsébet cárnő egyik unokatestvérét.
1755-ben visszatért Oroszországba, ahol kamarási rangot kapott. 1761-ben, a hétéves háború idején Hermann Carl von Keyserlingk oldalán folytatott diplomáciai tárgyalásokat Augsburgban, melyek sikertelensége után visszarendelték Szentpétervárra.
Két fivéréhez hasonlóan ő is támogatta Katalin 1762-es trónra kerülését III. Péter orosz cár halála után, és hűségükért busás jutalomban részesültek.[1] Csernisov a hadiflotta altábornagya lett, majd 1763 márciusában Admiralitás Tanácstestületébe és más tengerészeti bizottságokba is bekerült. 1764-ben az evezős flotta parancsnokává nevezték ki.
Katalin először a Kormányzó Szenátus tagjává teszi, majd 1767-ben Csernisov teljhatalmú diplomata lett Londonban.[2][3] Oroszországba való visszatérése után, 1769-től 1797-ig az Admiralitás Tanácstestületének alelnöke lett.[4]
Az orosz–török és az orosz–svéd háborúban végzett szolgálataiért, a flotta kiváló vezetéséért Katalin cárnő kitüntetéseket adományozott neki.
Baráti viszony fűzte I. Pál orosz cár tanítójához és tanácsosához, Nyikita Panyinhoz, aki a cárnak is bemutatta őt. I. Pál trónra lépése után, 1796. november 12-én az Admiralitás Tanácstestületének elnökévé (a hadiflotta vezértábornagyává) és szenátorrá nevezte ki. Mindez annak ellenére történt, hogy Csernisov nem volt vezértengernagy. Az Admiralitás vezetői tisztségében magát a cárt követte, aki trónörökösként birtokolta a flotta vezetői tisztségét.[5]
Családja
[szerkesztés]![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1c/Family_portraits_of_Chernyshev.jpg/220px-Family_portraits_of_Chernyshev.jpg)
Csernisov 1749-ben vette feleségül Jelizaveta Jefimovszkaja grófnőt, akitől egy gyermeke született (Jevdokija Ivanovna, megh. 1758-ban). Jelizaveta 1755-ben elhunyt, így 1757-ben Csernisov újraházasodott. Második felesége Anna Alekszandrovna Iszlenyjeva lett, akitől három gyermeke született: Grigorij Ivanovics (titkos tanácsos, pohárnok), Jekatyerina Ivanovna és Anna Ivanovna.
Utolsó éveiben egészsége megromlott, ezért öt évig külföldön élt. Rómában halt meg, ahová kezelésre utazott. Földi maradványait hazaszállították, és a szentpétervári Alekszandr Nyevszkij-kolostor Gyümölcsoltó Boldogasszony-templomában helyezték el.[6]
Kitüntetései
[szerkesztés]![]() |
Szent András-érdemrend |
![]() |
Szent Vlagyimir-rend |
![]() |
Alekszander Nyevszkij-érdemrend |
Szent Anna-érdemrend | |
![]() |
Fehér Sas-rend |
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ Dashkova, Ekaterina, FitzLyon, Kyril. The memoirs of Princess Dashkova. Durham: Duke University Press, 304. o. (1995) (angolul)
- ↑ Solovyev, Sergei, Hill, William H.. The Rule of Catherine the Great: The Legislative Commission (1767-1768) and Foreign Affairs (1766-1768). Academic International Press, 191. o. (1986) (angolul)
- ↑ Hayden, Peter. Russian Parks and Gardens. Frances Lincoln Ltd., 166. o. (2006) (angolul)
- ↑ Longley, David. The Longman Companion to Imperial Russia, 1689-1917. Longman, 37. o. (2000) (angolul)
- ↑ Wieczynski, Joseph L.. The Modern Encyclopedia of Russian and Soviet History. Academic International Press, 18. o. (1976) (angolul)
- ↑ Ф. А. Куракин. Восемнадцатый век. Исторический сборник.- Т. 1., 208. o. (1904) (oroszul)
Fordítás
[szerkesztés]- Ez a szócikk részben vagy egészben az Ivan Chernyshyov című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
- Ez a szócikk részben vagy egészben a(z) Чернышёв, Иван Григорьевич című orosz Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.