Rambler
![Rambler-annonse fra 1908.](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a0/Rambler1908.jpg/275px-Rambler1908.jpg)
Rambler var et bilmerke bygget av amerikanske Thomas B. Jeffery Company i Kenosha, Wisconsin mellom 1900 og 1914, deretter av etterfølgeren Nash Motors i 1950 og til slutt av Nashs etterfølger, American Motors Corporation, fra 1954 til 1969.
1897-1914
[rediger | rediger kilde]![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/27/Rambler_1903_6HP_Runabou_on_London_to_Brighton_VCR_2010.jpg/250px-Rambler_1903_6HP_Runabou_on_London_to_Brighton_VCR_2010.jpg)
![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9f/Rambler_1903_6.5_HP_Runabout_on_London_to_Brighton_VCR_2010.jpg/250px-Rambler_1903_6.5_HP_Runabout_on_London_to_Brighton_VCR_2010.jpg)
![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/99/Rambler_1904_7HP_Rear-Entrance_Tonneau_on_London_to_Brighton_VCR_2010.jpg/250px-Rambler_1904_7HP_Rear-Entrance_Tonneau_on_London_to_Brighton_VCR_2010.jpg)
Den første bruken av Rambler på en bilmodell var i 1897, da Thomas B. Jeffery, bygger av Rambler-sykler, konstruerte sin første bilprototype.
Denne ble så godt mottatt på bilutstillingen i New York i 1899 at han bestemte seg for å starte serieproduksjon. I 1900 kjøpte han en gammel fabrikk fra Sterling Bicycle Co. i Kenosha, Wisconsin.
Jeffery startet kommersiell masseproduksjon av biler i 1902, og innen utgangen av året hadde han produsert 1500 eksemplarer, en sjettedel av alle biler i USA på det tidspunkt. Thomas B. Jeffery Company var den nest største bilprodusenten i verden (etter Oldsmobile).
Rambler eksperimenterte tidlig med tekniske nyvinninger som rattet (istedenfor en hendel), men det ble bestemt at slike løsninger var for avanserte for kundene, så de første Rambler-modellene ble styrt av et håndtak. Rambler var også den første i verden som utstyrte bilene med reservehjul, noe som betydde at Rambler-sjåfører slapp å demontere hjulet, lappe innerslangen, feste dekket tilbake på felgen, blåse det opp og montere det på bilen når de ble utsatt for den svært vanlige punkteringen. Reservehjulet gjorde det adskillig lettere å kjøre på primitive veier som var strødd med hesteskospiker, og gjorde det mulig å reparere det ødelagte hjulet ved en annen anledning.
I 1914 erstattet Charles T. Jeffery, Thomas B. Jefferys sønn, Rambler-navnet med Jeffery, for å hedre sin avdøde far.
I 1916 ble Thomas B. Jeffery Company kjøpt av Charles W. Nash, og ble til Nash Motors Company i 1917. Jeffery-navnet ble droppet umiddelbart, og produksjonen av Nash fortsatte. I 1937 ble selskapet til Nash-Kelvinator Corporation gjennom en fusjon.
1950-1957
[rediger | rediger kilde]Utdypende artikkel: Nash Rambler
Under ledelsen av Charles Nash' etterfølger George W. Mason begynte Nash-Kelvinator Corporation utviklingen av en liten bil som kunne produseres billig i etterkrigstiden.
Mangel på stål begrenset råmaterialene som kunne brukes, så Mason forandret den kompakte Rambler til en todørs sedan med stofftak, og sørget for at bilene fikk så mye ekstrautstyr som mulig, for å maksimere profitten for selskapet. Da den ble introdusert var Rambler en umiddelbar suksess for Nash. Etterhvert som det ble lettere å få tak i stål ble Rambler-serien utvidet til en firedørs sedan og en stasjonsvogn, som begge ble like store suksesser som todørsmodellen.
I 1954 fusjonerte Nash-Kelvinator med Hudson Motor Car Company, og ble til American Motors Corporation. Etter fusjonen ble Rambler-bilene merket som både Nash og Hudson, og ble solgt under begge navn frem til 1957, da alle AMC-modellene ble markedsført som Rambler, bortsett fra den importerte Metropolitan (1958–1962).
1959-1969
[rediger | rediger kilde]![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8e/1958_Rambler_sedan_pink_and_white_NJ.jpg/250px-1958_Rambler_sedan_pink_and_white_NJ.jpg)
Tidlig på 1960-tallet ble det bestemt at varemerket Rambler skulle skilles fra sine forskjellige modellnavn. I 1962 ble modellen Ambassador offisielt kalt Rambler Ambassador (den hadde tidligere blitt kalt Ambassador V-8 by Rambler), og de tidligere Rambler Six og Rambler Rebel V8 fikk i stedet navnet Rambler Classic.
Det ble også lagt en plan for å kutte produksjonskostnader, noe som involverte mer bruk av felles deler mellom modellene Ambassador og Classic. Fra 1962 delte alle Rambler-modellene akselavstand og karosserideler, mens lister og utstyrsnivå skilte Classic fra Ambassador.
I 1963 vant hele Ramblers modellprogram prisen Motor Trend Car of the Year.
I 1964 fikk selskapet ny ledelse, og noe av det første som skjedde var at 1965-modellene ble skilt fra hverandre. Classic og Ambassador så ikke lenger like ut, selv om de fortsatt delte en lang rekke deler. I tillegg introduserte AMC Rambler Marlin, en coupé-modell som skulle gi AMC en fot innenfor sportsmarkedet.
Etter en rekke markedsundersøkelser som viste at Rambler ble assosiert med kompaktmodeller begynte American Motors å fase ut Rambler-navnet til fordel for et AMC-varemerke fra 1966.
I 1968 var den eneste modellen med Rambler-navnet den kompakte American, som nå var i sitt femte år. Den siste Rambler-modellen til salgs i USA var 1969 Rambler, som ikke lenger het American.
1970-1983
[rediger | rediger kilde]Rambler-navnet ble beholdt i flere markeder internasjonalt (spesielt i Australia, frem til 1978), og ble sist brukt i 1983 i Mexico.
I Argentina ble Rambler American til IKA Torino i 1967. Deretter ble den Renault Torino, og var til salgs frem til 1980.
Eksterne lenker
[rediger | rediger kilde]- Ramblers historie på amcrc.com (engelsk)