Uriah Heep
Uriah Heep | |||
---|---|---|---|
![]() Uriah Heep i 2008. | |||
Opphav | London, Storbritannia (1969) | ||
Sjanger | Progressiv rock, hardrock | ||
Aktive år | 1969– | ||
Plateselskap | Warner Bros. Records, Bronze Records, Chrysalis, Vertigo Records | ||
Nettsted | http://www.uriah-heep.com/ | ||
IMDb | IMDb | ||
Medlemmer | |||
| |||
Uriah Heep er et britisk rockeband med innslag av og progressiv rock som ble etablert i 1969. Navnet er hentet fra en figur i Charles Dickens' roman David Copperfield. Bandet hadde sin storhetstid fra 1970 til 1975 da David Byron og Ken Hensley var medlemmer. Uriah Heep står bak låter som «Gypsy», «Lady in Black», «Look at Yourself», «Easy Livin'», «Wonderworld», «A Year or a Day», «Sunrise», «Sweet Freedom», «The Magician's Birthday», «July Morning» og «Pilgrim». Uriah Heep har solgt over 40 millioner album verden over.
Det har vært mange utskiftninger av bandmedlemmer på starten og i senere tid men fra 1986 til 2007 var besetningen den samme. Gitaristen Mick Box, som har vært med siden starten i 1969, har klart å holde liv i bandet.
Biografi
[rediger | rediger kilde]1969–1979
[rediger | rediger kilde]Uriah Heep ble startet høsten 1969 fra restene av de to bandene The Gods og Spice.
Et uttrykk Copperfield-karakteren Uriah Heep ofte brukte var «very 'umble», så debutalbumet som kom i 1970 fikk navnet …Very 'Eavy …Very 'Umble. Orgel og gitar-sounden var dominerende, det ble også deres varemerke i mange år fremover.
Salisbury, som kom i 1971, var deres andre album og var litt mer progressivt. Tittelsporet var over 15 minutter langt.
Det var først med sitt tredje album som også ble utgitt i 1971, Look at Yourself, at bandet fikk sitt gjennombrudd. Albumet inneholder det over ti minutter lange sporet «July Morning» hvor de siste fireminuttene er mer eller mindre en sammenhengende virtuos orgelsolo, der Manfred Mann ifølge inner-omslaget benytter sin nye Moog synthesizer for første gang på en innspilling. Uriah Heeps manager Gerry Bron mente Manfred Mann ikke bare spilte en viktig rolle i studioopptaket, men spilte også en avgjørende rolle i den videre utviklingen av gruppens musikk. Også tittelsporet ble en av Uriah Heep mest kjente sanger. Albumomslaget har et foliespeil på forsiden som henspiller på tittelen.
Trommeslageren og bassisten ble byttet ut og gruppen fikk sin besetning med størst suksess, Ken Hensley (keyboard og gitar), Mick Box (gitar), David Byron (vokal), Lee Kerslake (trommer) og Gary Thain (elektrisk bass). De spilte inn deres fjerde album fra 1972 fikk også stor suksess, Demons and Wizards, hvor hiten «Easy Livin'» er hentet fra.
The Magician's Birthday, også fra 1972, var det neste albumet. Det var i likheten med Demons and Wizards også dominert av fantasi-temaer.
I 1973 ga de ut albumet Sweet Freedom hvor den kjente singelen «Stealin'» er hentet fra.
Albumet Wonderworld som kom i 1974 ble Gary Thains siste. Han hadde lenge slitt med narkotika-avhengighet. Under en konsert i Dallas den 15. september 1974 ble han utsatt for et elektrisk støt på scenen. Han ble alvorlig skadet og måtte tilbringe en periode på sykehus. Dette førte til flere avlyste konserter. I januar 1975 fikk han sparken på grunn av avhengigheten og andre personlige problemer. Han ble erstattet i mars 1975 av John Wetton. Thain døde av en overdose heroin 8. desember 1975.[1][2]
Med albumet Return to Fantasy i 1975 hadde Uriah Heep igjen sitt karakteristiske lydbilde. Albumet var gruppens mest suksessrike i Storbritannia, hvor det ble deres eneste som nådde topp ti på UK Albums Chart. David Byron ble kritisert av de andre medlemmene i bandet, spesielt Ken Hensley, for hans store alkoholmisbruk, som til slutt førte til at han forlot bandet i 1976. Ny vokalist ble John Lawton, og Trevor Bolder ble bandets nye bassist.
Musikken deres forandret seg bort fra progressiv rock til mer rock og pop-orientert. Utover 1970-tallet ga de ut albumene High and Mighty, Firefly, Innocent Victim og Fallen Angel. De hadde suksess i Sentral-Europa, Australia og New Zealand med sangen «Free Me», fra albumet Innocent Victim. Bandet slet nå med indre stridigheter og Lee Kerslake forlot dem i 1979.
1980–
[rediger | rediger kilde]Det neste albumet var Conquest, i 1980, hvor John Sloman tok over som vokalist og Chris Slade som kom fra Manfred Mann's Earth Band og senere spilte med AC/DC. Etter at albumet hadde fått en dårlig mottagelse forlot også Ken Hensley bandet.
Gitaristen Mick Box klarte å stable en ny besetning på beina og de ga ut albumet Abominog i 1982. Peter Goalby var nå vokalist, John Sinclair organist, Bob Daisley bassist og på trommer var Lee Kerslake tilbake etter å ha spilt på Ozzy Osbournes første soloplater.
Utover 1980-tallet ga de ut albumene Head First, Equator og Raging Silence uten at de ble noen suksess. 28. februar 1985 døde gruppens tidligere vokalist David Byron av leversykdom, 38 år gammel. På grunn av utmattelse og alvorlige problemer med stemmen forlot Goalby bandet i november 1985. I juli 1986 ble amerikaneren Stephen «Steff» Fontaine hyret inn som erstatter for Goalby, men fikk sparken allerede i september samme år, etter kun én USA-turne. Stillingen som vokalist ble så gitt til Bernie Shaw. Phil Lanzon kom inn som keyboardist etter at Sinclair forlot bandet i 1987.
På 1990 og 2000-tallet fulgte albumene Different World, Sea of Light, Sonic Origami, Wake the Sleeper, Celebration, Into the Wild, Outsider og i 2018 Living the Dream.
Fra 1986 til 2007 var besetningen den samme og i løpet av 2000-tallet har gruppen stort sett turnert.
Lee Kerslake fikk dårlig helse og ble erstattet av Russell Gilbrook i begynnelsen av 2007. Trevor Bolder ble erstattet av Davey Rimmer høsten 2012, så Mick Box er nå det eneste originalmedlemmet igjen i Uriah Heep.[3][4][5][6]
Bassisten Trevor Bolder døde av kreft i bukspyttkjertelen 21. mai 2013.[7] Lee Kerslake døde 19. september 2020 av kreft. Ken Hensley døde av akutt sykdom, 4. november 2020. Tidligere vokalist John Lawton døde 29. juni 2021, 74 år gammel.[8]
Album
[rediger | rediger kilde]Studioalbum
[rediger | rediger kilde]- 1970 – ...Very 'Eavy ...Very 'Umble
- 1971 – Salisbury
- 1971 – Look at Yourself
- 1972 – Demons and Wizards
- 1972 – The Magician's Birthday
- 1973 – Sweet Freedom
- 1974 – Wonderworld
- 1975 – Return to Fantasy
- 1976 – High and Mighty
- 1976 – Firefly
- 1977 – Innocent Victim
- 1978 – Fallen Angel
- 1980 – Conquest
- 1982 – Abominog
- 1983 – Head First
- 1985 – Equator
- 1989 – Raging Silence
- 1991 – Different World
- 1995 – Sea of Light
- 1998 – Sonic Origami
- 2008 – Wake the Sleeper
- 2009 – Celebration
- 2011 – Into the Wild
- 2014 – Outsider
- 2018 – Living the Dream
- 2023 – Chaos & Colour
Livealbum
[rediger | rediger kilde]- 1973 – Uriah Heep Live
- 1986 – Live in Europe 1979
- 1986 – Live at Shepperton '74
- 1987 – Live in Moscow
- 1996 – Spellbinder 1994
- 1997 – King Biscuit Flower Hour Presents Uriah Heep in concert 1974
- 2000 – Future Echoes of the Past
- 2001 – Acoustically Driven
- 2001 – Electrically Driven, live 2001
- 2002 – The Magician's Birthday Party
- 2003 – Live in the USA
- 2004 – Magic Night
- 2010 – Official Bootleg Series Vol. 1: Live at Sweden Rock Festival 2009
- 2010 – Official Bootleg Series Vol. 2: Live in Budapest, Hungary 2010
- 2010 – Official Bootleg Series Vol. 3: Live in Kawazaki, Japan 2010
- 2011 – Official Bootleg Series Vol. 4: Live in Brisbane, Australia 2011
- 2011 – Live in Armenia
- 2012 – Official Bootleg Series Vol. 5: Live in Athens, Greece 2011
- 2013 – Official Bootleg Series Vol. 6: Live at the Rock of Ages Festival 2008
- 2015 – Live at Koko – London 2014
Singler (på VG-lista)
[rediger | rediger kilde]- 1973 – «Stealin'» (nr. 9)
- 1974 - «Something or Nothing» (nr. 6)
- 1975 – «Prima Donna» (nr. 3)
Samlingsalbum
[rediger | rediger kilde]- 1976 – The Best of Uriah Heep
- 1985 – Anthology
- 1986 – Anthology Volume One
- 1988 – Collection
- 1989 – The Collection
- 1989 – Ironstrike: 14 Rock Hard Hits
- 1989 – Milestones
- 1990 – Still 'eavy Still Proud
- 1990 – Two Decades in Rock
- 1991 – Echoes in the Dark
- 1991 – Rarities from the Bronze Age
- 1993 – The Lansdowne Tapes
- 1994 – Lady in Black
- 1996 – A Time of Revelation (4-CD box set)
- 1996 – The Best of ... Part 1
- 1997 – The Best of ... Part 2
- 1998 – Classic: An Anthology
- 2000 – Easy Livin'
- 2000 – Travellers in Time
- 2001 – Blood on Stone
- 2001 – Empty the Vaults: The Rarities
- 2001 – Come Away Melinda: The Ballads
- 2001 – Remasters: The Official Anthology
- 2001 – 20th Century Masters: The Millennium Collection: The Best of Uriah Heep
- 2002 – The Very Best of Uriah Heep
- 2002 – Between Two Worlds
- 2003 – The Very Best of Uriah Heep
- 2003 – The Ultimate Collection
- 2004 – Revelations
- 2004 – Rainbow Demon: Live & in the Studio 1994–1998
- 2005 – Chapter & Verse
- 2006 – The Very Best of Uriah Heep
- 2006 – Easy Livin': Singles A's & B's
- 2007 – Loud Proud & Heavy: The Best of Uriah Heep
- 2009 – Celebration – Forty Years of Rock
- 2009 – The Definite Spitfire Collection
- 2010 – On the Rebound; A Very 'eavy 40th Anniversary Collection
- 2010 – The Uriah Heep Collection
- 2011 – Wizards: The Best Of
- 2012 – Logical Revelations
- 2015 – Totally Driven
Videoalbum
[rediger | rediger kilde]- 1985 – Easy Livin' – A History of Uriah Heep (VHS)
- 1989 – Raging Through the Silence (VHS)
- 1990 – Live Legends (VHS)
- 1990 – Gypsy (VHS)
- 1995 – Live in Moscow (kun utgitt i Japan (VHS)
- 2000 – The Legend Continues (VHS/DVD)
- 2001 – Acoustically Driven (VHS/DVD)
- 2002 – The Magician's Birthday Party (DVD)
- 2002 – Moscow and Beyond... (DVD)
- 2003 – Live in the USA (DVD)
- 2004 – Magic Night (DVD)
- 2004 – The Ultimate Anthology (DVD)
- 2004 – Classic Heep Live from the Byron Era (DVD)
- 2004 – Rock Legends (DVD)
- 2005 – Between Two Worlds (DVD)
- 2006 – The Live Broadcasts (DVD)
- 2010 – Live in Concert (DVD)
- 2013 – One More Night: Collectors Rarities (DVD)
- 2015 – Live at Koko – London 2014 (DVD)
Nåværende medlemmer
[rediger | rediger kilde]- Mick Box – gitar/vokal
- Russell Gilbrook – trommer/vokal
- Bernie Shaw – vokalist
- Phil Lanzon – keyboard/vokal
- Davey Rimmer – bass/vokal
Gruppens ulike besetninger
[rediger | rediger kilde]Line-up | Gitar | Vokal | Keyboard | Bass | Trommer | Album |
---|---|---|---|---|---|---|
1969–1970 | Mick Box | David Byron | Ken Hensley | Paul Newton | Alex Napier | …Very 'Eavy …Very 'Umble (1970) |
1970 | Mick Box | David Byron | Ken Hensley | Paul Newton | Nigel Olsson | …Very 'Eavy …Very 'Umble (1970) |
1970–1971 | Mick Box | David Byron | Ken Hensley | Paul Newton | Keith Baker | Salisbury (1971) |
1971 | Mick Box | David Byron | Ken Hensley | Paul Newton | Iain Clarke | Look at Yourself (1971) |
1971 | Mick Box | David Byron | Ken Hensley | Mark Clarke | Iain Clarke | - |
1971–1972 | Mick Box | David Byron | Ken Hensley | Mark Clarke | Lee Kerslake | Demons and Wizards (1972) |
1972–1975 | Mick Box | David Byron | Ken Hensley | Gary Thain | Lee Kerslake | Demons and Wizards (1972), The Magician's Birthday (1972), Sweet Freedom (1973), Wonderworld (1974) |
1975–1976 | Mick Box | David Byron | Ken Hensley | John Wetton | Lee Kerslake | Return to Fantasy (1975), High and Mighty (1976) |
1976–1979 | Mick Box | John Lawton | Ken Hensley | Trevor Bolder | Lee Kerslake | Firefly (1977), Innocent Victim (1977), Fallen Angel (1978) |
1979 | Mick Box | John Sloman | Ken Hensley | Trevor Bolder | Lee Kerslake | - |
1979–1980 | Mick Box | John Sloman | Ken Hensley | Trevor Bolder | Chris Slade | Conquest (1980) |
1980–1981 | Mick Box | John Sloman | Gregg Dechert | Trevor Bolder | Chris Slade | - |
1981–1983 | Mick Box | Peter Goalby | John Sinclair | Bob Daisley | Lee Kerslake | Abominog (1982), Head First (1983) |
1983–1986 | Mick Box | Peter Goalby | John Sinclair | Trevor Bolder | Lee Kerslake | Equator (1985) |
1986 | Mick Box | Steff Fontaine | Phil Lanzon | Trevor Bolder | Lee Kerslake | - |
1986–2007 | Mick Box | Bernie Shaw | Phil Lanzon | Trevor Bolder | Lee Kerslake | Raging Silence (1989), Different World (1991), Sea of Light (1995), Sonic Origami (1998) |
2007– | Mick Box | Bernie Shaw | Phil Lanzon | Trevor Bolder | Russell Gilbrook | Wake the Sleeper (2008), Celebration (2009), Into the Wild (2011) |
Referanser
[rediger | rediger kilde]- ^ «Gary Thain of Uriah Heep». rockandrollparadise.com (engelsk). 4. desember 2015. Besøkt 7. juli 2021.
- ^ «Uriah Heep: The Story – February 1972 - February 1975». uriah-heep.com (engelsk). Besøkt 7. juli 2021.
- ^ «Uriah Heep: The Story». uriah-heep.com (engelsk). Besøkt 9. mars 2021.
- ^ «Uriah Heep». classicbands.com (engelsk). Besøkt 9. mars 2021.
- ^ «Very 'Eavy... Very 'Umble - Uriah Heep» (engelsk). Besøkt 9. mars 2021.
- ^ «Uriah Heep». AllMusic (engelsk). Besøkt 9. mars 2021.
- ^ Eric R Danton (13. mai 2013). «Trevor Bolder, Bassist for David Bowie’s Spiders From Mars, Dead at 62». Rolling Stone (engelsk). Besøkt 7. juli 2021.
- ^ Kristoffer Solberg (6. juli 2021). «Tidligere Uriah Heep-vokalist død». VG. Besøkt 7. juli 2021.
Eksterne lenker
[rediger | rediger kilde]- (en) Offisielt nettsted
- (en) Uriah Heep – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
- (en) Uriah Heep på Apple Music
- (en) Uriah Heep på Discogs
- (en) Uriah Heep på MusicBrainz
- (en) Uriah Heep på Spotify
- (en) Uriah Heep på Songkick
- (en) Uriah Heep på Last.fm
- (en) Uriah Heep på Genius — sangtekster
- (en) Uriah Heep på AllMusic