Aiči E13A
E13A | |
![]() Aiči E13A Jake počas letu | |
Typ | trojmiestne palubné plavákové (hydroplán) prieskumné lietadlo určené na boj s loďami |
---|---|
Výrobca | Aiči Kókúki |
Charakter | vyradený |
Hlavný používateľ | Japonské cisárske námorné letectvo |
Výroba | Aiči Tokei Denki K.K., K.K. Watanabe Tekošó, Kjúšu Hikoki K.K. od roku 1943, Dai-Juiči Kaigun Kókúšó |
Vyrobených | okolo 1200[1] |
Aiči E13A (Spojenecké označenie Jake) bolo dvojmiestne plavákové prieskumné lietadlo používané japonským námorným letectvom počas druhej svetovej vojny s oficiálnym označením námorné prieskumné lietadlo typ 0 (z jap. 零式水上偵察機).
Vznik a vývoj
[upraviť | upraviť zdroj]V lete roku 1937 zadal japonský námorný úrad špecifikácie na dvojmiestne plavákové lietadlo (neskôr zmenené na trojmiestne), ktoré malo nahradiť úspešný dvojplošník Kawaniši E7K z roku 1933. Vývoja sa ujali spoločnosti Aiči, Kawaniši a Nakadžima, pričom iba spoločnosť Aiči postavila prototypy s dodatočnou špecifikáciou na trojmiestny typ. Prototyp E13A vychádzal z lietadla E7K2 pričom ho v mnohých výkonoch prekonával. Po porovnávacích skúškach s dvoma prototypmi od firmy Kawanaši bol nakoniec vybraný typ E13A. Firma Aiča začala vyrábať typ E13A1 v roku 1942 (spolu 130 kusov) ešte pred objednávkou od námorníctva kvôli zvýšeniu produktivity strmhlavých bombardérov[2].
Verzie
[upraviť | upraviť zdroj]![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/84/Aichi_E13A1_3-view_line_drawing.svg/400px-Aichi_E13A1_3-view_line_drawing.svg.png)
- E13A1 model 1 – základná verzia
- E13A1a model 11A – od základnej verzie sa líšila rozpernými výstužami, kužeľom na vrtuli a vylepšeným rádiom
- E13A1b model 11B – verzia vybavená rádiolokátorom vzduch-zem
- E13A1-K – cvičná verzia s dvojitým riadením
Bojové nasadenie
[upraviť | upraviť zdroj]Stroje sa zúčastnili bojov v Pacifiku, útoku na Pearl Harbor, bitky o Midway a Koralovom mori. Všetky tri verzie boli nasadené v bojových úlohách ako je bombardovanie cieľov na zemi aj na mori, pri samovražedných misiách, ale tiež pri záchrane posádok lodí a ako štábne lietadlá pri transporte námorných dôstojníkov.
Špecifikácie (E13A1)
[upraviť | upraviť zdroj]Technické údaje
[upraviť | upraviť zdroj]- Posádka: 3
- Dĺžka: 11,30 m
- Rozpätie: 14,50 m
- Výška: 7,4 m
- Plocha krídel: 36 m²
- Hmotnosť prázdneho lietadla: 2 642 kg
- Maximálna vzletová hmotnosť: 3 640 kg
- Pohonná jednotka: 1x hviezdicový vzduchom chladený motor Micuniši Kinsei 805 kW (1 079 k)
Výkony
[upraviť | upraviť zdroj]- Maximálna rýchlosť: 375 km/hod vo výške 2 180 m
- Cestovná rýchlosť: 220 km/hod vo výške 2 000 m
- Dostup: 8 700 m
- Dolet: 2 100 km
Výzbroj
[upraviť | upraviť zdroj]- 1x zadný pohyblivý guľomet typ 92 kalibru 7,7 mm, v niektorých modeloch nahradený 20 mm kanónom typ 99 uspôsobeným na streľbu dole
- 1x 250 kg bomba, alebo štyri 60 kg bomby alebo hlbinná bomba
Pozri aj
[upraviť | upraviť zdroj]Porovnateľné lietadlá
[upraviť | upraviť zdroj]Referencie
[upraviť | upraviť zdroj]- ↑ COLLIER, Basil. Japanese Aircraft of World War II. London : Sidgwick&Jackson, 1979. ISBN 0-283-98399-X. Kapitola Aiči D1A, s. 57. (angl.)
- ↑ COLLIER, Basil. Japanese Aircraft of World War II. London : Sidgwick&Jackson, 1979. ISBN 0-283-98399-X. Kapitola Aiči D1A, s. 59. (angl.)
Zdroje
[upraviť | upraviť zdroj]- Kolektív autorov. Encyklopédia lietadiel. Slovak Edition. Bratislava: Gemini, 1993. 432 s. ISBN 80-7161-056-9
- COLLIER, Basil. Japanese Aircraft of World War II. London : Sidgwick&Jackson, 1979. 144 s. ISBN 0-283-98399-X. (angl.)
Iné projekty
[upraviť | upraviť zdroj]Commons ponúka multimediálne súbory na tému Aiči E13A