František Švantner
František Švantner | |
Osobné informácie | |
---|---|
Pseudonym | Fraňo Bystran, Bystran |
Narodenie | 29. január 1912 |
Bystrá, Rakúsko-Uhorsko (dnešné Slovensko) | |
Úmrtie | 13. október 1950 (38 rokov) |
Praha, ČSR (dnešné Česko) | |
Národnosť | slovenská |
Zamestnanie | učiteľ |
Manželka | Mária (rodená Kobányiová) |
Deti | Juraj a Matej |
Dielo | |
Žánre | lyrizovaná próza |
Významné práce | Nevesta hôľ, Život bez konca |
Ovplyvnený | |
František Švantner (pseudonymy Fraňo Bystran, Bystran; * 29. január 1912, Bystrá – † 13. október 1950, Praha) bol slovenský prozaik, patriaci k prúdu lyrizovanej prózy (prózy naturizmu) v slovenskej literatúre.
Životopis
[upraviť | upraviť zdroj]Jeho otec bol Leopold Švantner a matka Jozefína, rod. Stolárová. Narodil sa v Bystrej na Horehroní, v rodine robotníka. Vzdelanie získal v rodisku, neskôr v Podbrezovej a na učiteľskom ústave v Banskej Bystrici (1929 – 1933). V roku 1940 získal kvalifikáciu odborného učiteľa slovenčiny, dejepisu a zemepisu pre meštianske školy. Po ukončení vzdelania pracoval ako učiteľ vo viacerých slovenských mestách a obciach (Mýto pod Ďumbierom (1933 – 1940), Podbrezová (1940 – 1945), Nová Baňa (1945 – 1947).[1]
V 1944 bol účastníkom SNP, tajomník RNV v Bystrej, osvetový inšpektor v Hronskom Beňadiku, od 1. septembra 1950 riaditeľ školy v Hronove pri Banskej Bystrici. Pracoval aj v miestnych organizáciách Matice slovenskej, kde bol činný v oblasti osvety. Stal sa členom Literárneho odboru Umeleckej besedy slovenskej, vedúcim Tvorivého filmového kolektívu aj osvetovým inšpektorom. Zomrel na mozgový nádor v nemocnici v Prahe.[1]
Tvorba
[upraviť | upraviť zdroj]Písať začal na učiteľskom ústave, keď publikoval prvú poviedku v časopise Svojeť. Vo svojej tvorbe čerpal najmä z archaickým mýtov a ľudových balád. Veľký vplyv na jeho tvorbu mali Émile Zola, Victor Hugo, Charles Ferdinand Ramuz, Fiodor Michajlovič Dostojevskij, z našich autorov to boli hlavne Margita Figuli, Ľudo Ondrejov či Dobroslav Chrobák, no študoval i dielo E. A. Poa. Vo svojich dielach oslavuje prírodu a prírodný život, využíva naturalistické a lyrické prostriedky, využíva prvky iracionality a fantastiky, no aj senzualizmu a erotiky, no predovšetkým skúma hranicu medzi životom a smrťou. Vykresľuje aj psychologické, sociálne a dobové motivácie konania svojich postáv a dejov. Jeho román Nevesta hôľ z roku 1946 je považovaný za vrcholné dielo prózy naturizmu.[2]
Dielo
[upraviť | upraviť zdroj]Knižné vydania
[upraviť | upraviť zdroj]- 1933 – Výpoveď, poviedka (uverejnená v časopise Svojeť)
- 1942 – Malka, novely
- 1946 – Nevesta hôľ, román (nové vydania 1973, 2021)
- 1956 – Život bez konca, román (vydaný posmrtne)
- 1958-1962 – Dielo 1-2, Bratislava
- 1966 – Dáma, zbierka noviel Dáma, Sedliak, Kňaz, List, Ľudská hra, paralelne v češtine Tvář v rose
- 1989 – Novely I (Tatran, 612 s.)
Televízne a filmové adaptácie
[upraviť | upraviť zdroj]- 1966 – Stretnutie
- 1968 – Dáma
- 1968 – Sedliak
- 1969 – Malka
- 1971 – Nevesta hôľ, film
- 1983 – Život bez konca, televízny seriál
- 2022 – Piargy, celovečerný film[3]
Ocenenie
[upraviť | upraviť zdroj]V roku 1947 získal vianočnú cenu Matice slovenskej za román Nevesta hôľ.
Literatúra
[upraviť | upraviť zdroj]Referencie
[upraviť | upraviť zdroj]- ↑ a b Slovenský biografický slovník : od roku 833 do roku 1990. 1. vyd. Zväzok V. zväzok R – Š. Martin : Matica slovenská, 1992. ISBN 80-7090-070-9. S. 551.
- ↑ DREZZIO. Spisovateľ František Švantner sa narodil pred 110 rokmi [online]. skolske.sk, [cit. 2022-09-23]. Dostupné online.
- ↑ PIARGY otvorene ukazujú, kam sú Slováci ochotní v túžbe po láske a majetku zájsť [online]. startitup.sk, 2022-07-22, [cit. 2022-09-23]. Dostupné online.
Externé odkazy
[upraviť | upraviť zdroj]- Osobnosti.sk - František Švantner
- FDb.cz - František Švantner (po česky)
- Regionálne osobnosti VKMK – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.