Gorazd Zvonický
Gorazd Zvonický | |
Štát pôsobenia | ![]() ![]() ![]() ![]() |
---|---|
Biografické údaje | |
Rodné meno | Andrej Šándor |
Narodenie | 29. jún 1913 Močarany, dnes časť Michaloviec, Rakúsko-Uhorsko |
Úmrtie | 27. júl 1995 (82 rokov) Rím, Taliansko |
Svätenia | |
Cirkev | rímskokatolícka |
Rehoľník | |
Rehoľa | Saleziáni Don Bosca |
Večné sľuby | 11. november 1940 (27 rokov) |
Kňaz | |
Kňazská vysviacka | 29. jún 1948 (35 rokov) Štěpán Trochta biskup litoměřický |
Gorazd Zvonický, vlastným menom Andrej Šándor (* 29. jún 1913, Močarany (dnes mestská časť Michalovce) – † 27. júl 1995, Rím) bol slovenský básnik katolíckej moderny, katolícky kňaz, salezián, prekladateľ, editor edície Lýra, misionár, pedagóg a významný exilový pracovník.
Životopis
[upraviť | upraviť zdroj]Vyrastal v chudobnom východoslovenskom maloroľníckom prostredí ako piate z ôsmich detí. Jeho talent a nadanie si všimla významná postava michalovského života – kňaz ThDr. Štefan Hlaváč, ktorý zariadil, aby šiel študovať do kňazského seminára k saleziánom. Večné sľuby saleziánskeho rehoľníka zložil 11. novembra 1940. V roku 1942 zmaturoval v Kláštore pod Znievom a od roku 1944 študoval teológiu vo Sv. Beňadiku a Sv. Kríži nad Hronom. Za saleziánskeho kňaza bol vysvätený 29. júna 1948 biskupom ThDr. Štefanom Trochtom. Počas povinnej vojenčiny sa zoznámil s básnikmi Jankom Silanom a Pavlom Ušákom-Olivom, ktorí v ňom prebudili záujem o poéziu. Až do násilného zatvorenia biskupského seminára v Trnave (19. mája 1949) pôsobil ako školský radca. Zároveň bol redaktorom časopisu Mládež a misie. V júni 1949 bol menovaný za správcu farnosti v Michalovciach.
V noci z 13. na 14. apríla 1950 sa po zatknutí dostal do izolačného tábora pre duchovných v Podolínci. Tu spolu so stovkami iných rehoľníkov strávil niekoľko tvrdých mesiacov. V auguste 1950 sa mu podarilo z tábora utiecť. 22.októbra 1950 tajne prešiel hranice cez rieku Morava a odišiel do slobodného zahraničia. Po krátkom pobyte v Taliansku odišiel do Buenos Aires v Argentíne. Tu sa aktívne zapojil do práce v Spolku slovenských spisovateľov a Zahraničnej Matice slovenskej. Keď bol v roku 1963 založený Slovenský ústav sv. Cyrila a Metoda v Ríme, vrátil sa do Európy a zapojil sa do práce ústavu. Stal sa redaktorom básnickej edície Lýra, členom predsedníctva Slovenského ústavu v Ríme a profesorom humanitných vied na gymnáziu Antona Bernoláka pri Slovenskom ústave sv. Cyrila a Metoda. Tu pôsobil až do roku 1990. Počas celého svojho pôsobenia v exile spolupracoval s mnohými slovenskými periodikami.
Gorazd Zvonický sa dožil pádu komunizmu. Po dlhých rokoch exilu mohol navštíviť rodné Slovensko, čo pre neho znamenalo obrovskú satisfakciu. Zomrel v Ríme a bol pochovaný v slovenskej hrobke na cintoríne Prima Porta na Via Flaminia. 29. júna 1996 boli jeho telesné pozostatky prenesené na Národný cintorín v Martine.
Zvonického písomná pozostalosť, ktorú zozbieral jeho žiak ThDr. Zlatko Kubanovič PhD., je uložená v Archíve Saleziánov dona Bosca, Bratislava (ASDB, BA).
Pri príležitosti 100. výročia jeho narodenia (2013) vyšla životopisná kniha Zvuk zvonov - Gorazd Zvonický, ktorej autorom je jeho žiak Zlatko Kubanovič, životopisný film Gorazd Zvonický známi/neznámy (52 min.), režírovaný Borisom Voroňákom a Slovenská pošta vydala známku Gorazd Zvonický (1913-1995). Poštová známka vyšla z emisného radu Osobnosti, v nominálnej hodnote 0,65 €.
V roku 1996 bola Okresná knižnica v Michalovciach premenovaná na Zemplínsku knižnicu Gorazda Zvonického.[1]
Ocenenia
[upraviť | upraviť zdroj]- Za služby talianskej kultúre mu 29. októbra 1993 udelil prezident Talianskej republiky vysoké štátne vyznamenanie Rytiersky rád Za zásluhy o Taliansku republiku.
- Za šírenie mariánskej úcty dostal ocenenie v podobe členstva v inštitúcii Academia Mariana v Ríme.
- 14. februára 2013 mu bola udelená cena Fra Angelico, za celoživotné dielo a prínos kresťanských hodnôt do umenia. Cenu udeľuje Konferencia biskupov Slovenska prostredníctvom Rady pre vedu, vzdelanie a kultúru.
Tvorba
[upraviť | upraviť zdroj]Literárnymi dielami prispieval do viacerých periodík, ako napr.: Rozvoj, Don Bosco, Saleziánske zvesti, Mládež a misie, Slovenské pohľady, Kultúra a iné. Venoval sa najmä písaniu poézie, no pokúšal sa písať i prózu (Okolo kľúčovej dierky, Keď mlčať nie je zlato) a okrem vlastnej tvorby tiež prekladal z taliančiny.
Dielo
[upraviť | upraviť zdroj]Predexilové diela
[upraviť | upraviť zdroj]- 1943 – Sejba perál, básne o pobyte v trnavskom saleziánskom ústave a kňazskej vysviacke (Trnava)
- 1948 – Mýtnik pred Madonou (Bratislava)
Diela vydané v exile
[upraviť | upraviť zdroj]- 1958 – S ukazovákom na mraku (Buenos Aires)
- 1964 – Prebúdza sa zem (Rím)
- 1965 – Na jubilejné víno (Middleton)
- 1967 – Slnko ma miluje (Rím)
- 1968 – Prekutávam lovištia (Rím)
- 1969 – Len črepy… Výkriky pri invázii. Anno Domini 1968, verše opisujúce tragiku sovietskej okupácie Slovenska, boli preložené aj do taliančiny (Padova)
- 1971 – Mýtnik pred Madonou, druhé vydanie mariánskej zbierky
- 1972 – Okolo kľúčovej dierky, knižná verzia novely
- 1973 – Sejba perál, reedícia prvotiny (Rím)
- 1973 – Rozsievač perál, zborník (Rím)
- 1973 – Na igricovom kare, bibliofília; poetická spomienka na Valentína Beniaka (Lausanne)
- 1978 – Napárať čím viac lyka
- 1985 – Obolus
- 1988 – Smer Mariánska hora
- 1988 – Keď mlčať nie je zlato, polemické eseje pri príležitosti jeho 75. narodenín (Rím)
Diela vydané po roku 1989
[upraviť | upraviť zdroj]- 1993 – Chcem sa ti ozvať, výber celoživotnej básnickej tvorby pri príležitosti jeho 80. narodenín (Martin)
- 1993 – Si krajšia, moja vlasť, antológiu poézie Gorazda Zvonického (vydala Zahraničná Matica slovenská)
Preklady
[upraviť | upraviť zdroj]- 1974 – Cez pohľad k srdcu, výber z prekladov diela Francesca Petrarcu
- 1979 – Sonety Uga Foscola
- 1975 / 1976 – Hymny na posvätenie času v troch zväzkoch
Literatúra
[upraviť | upraviť zdroj]- KUBANOVIČ, Zlatko. Zvuk zvonov - Gorazd Zvonický : životopisná črta. 1. vyd. Bratislava : Don Bosco, 2013. 138 s. ISBN 978-80-8074-188-4.
- KUBANOVIČ, Zlatko. Príspevok Gorazda Zvonického k pokoncilovej liturgickej reforme. Don Bosco dnes, 2013, roč. XLIV, čís. 3, s. 26 – 27. Dostupné online [cit. 2017-11-13]. ISSN 1338-4201.
- KUBANOVIČ, Zlatko. Zvonický a Slováci v Argentíne (1951 – 1963). Don Bosco dnes, 2013, roč. XLIV, čís. 4, s. 28 – 29. Dostupné online [cit. 2017-11-13]. ISSN 1338-4201.
- KUBANOVIČ, Zlatko. Zvonického pôsobenie na Slovenskom gymnáziu v Ríme. Don Bosco dnes, 2013, roč. XLIV, čís. 5, s. 28 – 29. Dostupné online [cit. 2017-11-13]. ISSN 1338-4201.
- KUBANOVIČ, Zlatko. Cez poéziu sa snažil zachytiť ľudí. Don Bosco dnes, 2013, roč. XLIV, čís. 6, s. 28 – 29. Dostupné online [cit. 2017-11-13]. ISSN 1338-4201.
- ŠÁNDOR, Andrej, SDB. In: Lexikón katolíckych kňazských osobností Slovenska. 1. vyd. Bratislava : Lúč, 2000. 852 s. ISBN 80-7114-300-6. S. 1306 – 1308.
Referencie
[upraviť | upraviť zdroj]Iné projekty
[upraviť | upraviť zdroj]Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o Gorazd Zvonický
- Narodenia 29. júna
- Narodenia v 1913
- Úmrtia 27. júla
- Úmrtia v 1995
- Slovenskí spisovatelia
- Slovenskí básnici
- Slovenskí prekladatelia
- Katolícka moderna
- Slovenskí rímskokatolícki kňazi
- Saleziáni
- Slovenskí misionári
- Osobnosti z Michaloviec
- Osobnosti na slovenských poštových známkach
- Prekladatelia
- Pochovaní na Národnom cintoríne v Martine