Leča (optika)
![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d8/BiconvexLens.jpg/250px-BiconvexLens.jpg)
![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c7/Lens_and_wavefronts.gif/150px-Lens_and_wavefronts.gif)
Léča je optični element, ki prepušča in lomi svetlobo, pri tem pa žarek svetlobe zbere ali razprši.
Vrste
[uredi | uredi kodo]
Večina optičnih leč ima krogelno površino. To pomeni, da njeno površino sestavljata dve površini, ki sta krogelna izseka. Pri tem je optična os leče pravokotna na obe površini. Ena izmed površin je lahko tudi ravna (planarna). Vrsta leč, ki je na obeh straneh ukrivljena, imenujemo meniskus leče. Te vrste leč se lahko tanjšajo od središča proti zunanjemu robu - nastanejo iz plankonveksne leče (pozitivni meniskus) ali pa se debelijo od središča proti zunanjemu robu - nastanejo iz plankonkavne leče (negativni meniskus).
Zbiralna (konveksna) leča
[uredi | uredi kodo]Kadar sta obe površini leče izbočeni (konveksni), imamo bikonveksno lečo. Takšni leči običajno poenostavljeno pravimo kar konveksna leča. Lahko je ena stran ravna površina. V tem primeru pa dobimo plankonveksno lečo.
![]() |
![]() |
Razpršilna (konkavna) leča
[uredi | uredi kodo]Kadar pa sta obe površini vbočeni (konkavni), imamo bikonkavno lečo. Takšni leči pa poenostavljeno pravimo kar konkavna leča. Lahko je ena stran ravna površina. V tem primeru pa dobimo plankonkavno lečo.
![]() |
![]() |
Navidezna in realna slika
[uredi | uredi kodo]Pri leči lahko nastane navidezna ali realna slika. Realno sliko lahko ulovimo na zaslon, ki ga postavimo na mesto nastanka slike. Navidezne slike ne moremo uloviti na zaslon. Razen tega je slika lahko še pokončna ali obrnjena.
Konstrukcija slike
[uredi | uredi kodo]Zbiralna (konveksna) leča
[uredi | uredi kodo]![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/sl/thumb/b/b7/Lens3_sl.svg/550px-Lens3_sl.svg.png)
Nastane obrnjena realna slika.
Kadar je predmet v gorišču, nastane slika v neskončnosti. Če pa je predmet med goriščem in lečo, dobimo navidezno pokončno sliko.
Razpršilna (konkavna) leča
[uredi | uredi kodo]![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/sl/thumb/b/bc/Lens4_2_sl.svg/550px-Lens4_2_sl.svg.png)
Nastane pokončna navidezna slika.
Izračun goriščne razdalje
[uredi | uredi kodo]![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5b/ThickLens.png/400px-ThickLens.png)
![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/ce/LensEquals.png/100px-LensEquals.png)
Goriščno razdaljo izračunamo po naslednjem obrazcu:
kjer je
- goriščna razdalja leče,
- je lomni količnik snovi iz katere je leča,
- je polmer krivulje, ki predstavlja površino leče na tistem delu, ki je bližje viru svetlobe,
- je polmer krivulje, ki predstavlja površino leče na tistem delu, ki je bolj oddaljen od vira svetlobe,
- debelina leče (razdalja med dvema točkama, kjer površina leče seka optično os).
Če označimo razdaljo med lečo in predmetom s ter razdaljo med sliko in lečo s lahko zapišemo tudi:
- .
To pomeni, da ima vsaka leča v resnici dve gorišči. Prvo pripada vrednosti , drugo pa .
To lahko zapišemo tudi v naslednji obliki:
- [1].
kjer je
Kadar je majhen (tanke leče) velja
Predznak vrednosti in je po dogovoru pri konveksnih površinah pozitiven, pri konkavnih pa negativen. Za zadnjo stran površine leče je obratno. Kadar je površina ravna, je neskončen. Predznak določa samo oblika površine leče, ni pa odvosen od smeri v kateri svetloba potuje skozi lečo.
Leča v poljubnem sredstvu
[uredi | uredi kodo]Leča se lahko nahaja tudi v sredstvu, ki ni zrak (npr. v vodi). V tem primeru je njena goriščna razdalja enaka :
kjer je
- lomni količnik sredstva, ki lečo obdaja (zrak ima lomni količnik )
- lomni količnik sredstva iz katerega je leča
- je debelina leče
Za tanke leče (majhen ) postane ta obrazec enak:
- .
Kadar je so zbirne bikonveksne, plankonveksne in meniskus pozitivne leče (tanjšajo se od središča proti zunanjemu robu). V tem primeru so razpršilne leče bikonkavne, plankonkavne in meniskus negativne leče (debelijo se od središča pri zunanjemu robu).
Kadar pa je je obratno.
Povečava
[uredi | uredi kodo]Povečava (razmerje med navidezno velikostjo predmeta in njegovo sliko) leče je
- .
Kadar je , je slika večja od navidezne velikosti predmeta. Za realne slike je negativen in slika je obrnjena. Za navidezne slike je pozitiven in slika ni obrnjena.
V primeru, da je predmet v neskončnosti ali , je in povečava je . To pomeni, da se vpadni žarki zberejo v eni točki (gorišču), kar je v resnici samo teoretična predpostavka.
Napake
[uredi | uredi kodo]Leče niso idealni elementi. Slike, ki jih leče dajejo, imajo večje ali manjše optične napake, ki so lahko povezane s spremembami barve ali samo s popačenjem slike. Najbolj so znane:
Sestavljene leče
[uredi | uredi kodo]Leče sestavljamo iz več leč zato, da bi preprečili nastanek nekaterih napak. Na ta način dobimo sestavljene leče, ki so sestavljene iz različnih enostavnih oblik leč. Tako dobimo na primer akromatske leče. Kadar je leča sestavljena iz dveh leč, ki imata goriščne razdalje enake in , dobimo lečo, ki ima goriščno razdaljo enako
- .
Kadar sta dve leči na zraku ločeni za razdaljo , dobimo lečo z goriščno razdaljo po obrazcu
Zgodovina
[uredi | uredi kodo]Najstarejši artefakt leče je nimrudska leča iz kamene strele, ki je stara več kot tri tisoč let, in izhaja iz starodavne Asirije.[3] David Brewster je predlagal, da so jo morda uporabljali kot povečevalno steklo, ali pa kot pripomoček pri zažiganju s pomočjo sončne svetlobe.[3][4] Asirski rokodelci so izdelali zapletene gravure in so lahko pri svojem delu uporabljali takšne leče. Drug zgodnji vir na povečavo izhaja iz starodavnih egipčanskih hieroglifov iz 8. stoletja pr. n. št., ki upodabljajo »preproste steklene meniskalne leče.«[5]
Sklici
[uredi | uredi kodo]Viri
[uredi | uredi kodo]- Brewster, David (1852). »On an account of a rock-crystal lens and decomposed glass found in Niniveh«. Die Fortschritte der Physik (v nemščini). Nemško fizikalno društvo.
- Kriss, Timothy C.; Kriss, Vesna Martich (april 1998). »History of the Operating Microscope: From Magnifying Glass to Microneurosurgery«. Neurosurgery. Zv. 42, št. 4. str. 899–907. doi:10.1097/00006123-199804000-00116. PMID 9574655.
{{navedi revijo}}
: Vzdrževanje CS1: samodejni prevod datuma (povezava)