Elfenben
Den här artikeln behöver fler eller bättre källhänvisningar för att kunna verifieras. (2018-09) Åtgärda genom att lägga till pålitliga källor (gärna som fotnoter). Uppgifter utan källhänvisning kan ifrågasättas och tas bort utan att det behöver diskuteras på diskussionssidan. |
![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/18/Smallsword_handle_steel_ivory.jpg/250px-Smallsword_handle_steel_ivory.jpg)
![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/15/Ask_med_lock_av_elfenben_-_Skoklosters_slott_-_91890.tif/lossy-page1-250px-Ask_med_lock_av_elfenben_-_Skoklosters_slott_-_91890.tif.jpg)
Elfenben kallas tandben från däggdjur när det bearbetats till bruks- eller prydnadsföremål. Den främsta källan för elfenben har genom tiderna varit betar från elefanter, men även tandben från mammutar, flodhästar, valrossar och narvalar har använts som elfenben.
Redan tidigt i mänsklighetens historia tillverkade man skulpturer av elfenben. Dessutom tillverkades bruksföremål, smycken och andra konstföremål av elfenben. Från Kina finns fynd av föremål av elfenben som är 6 000 år gamla. Innan plasten uppfanns användes elfenben även vid tillverkningen av bland annat biljardkulor, löständer och pianotangenter.
Råelfenben
[redigera | redigera wikitext]På grund av den omfattande illegala handeln har Jordbruksverket i samråd med Naturvårdsverket beslutat att från och med 1 maj 2011 inte tillåta några undantag från förbudet mot kommersiella aktiviteter med råelfenben, oavsett föremålets ålder. Detta betyder att inga CITES-intyg kommer att utfärdas, ej heller för export eller återexport.[1]
Snidat elfenben
[redigera | redigera wikitext]Som bearbetat elfenben räknas exempelvis smycken, inredningsföremål och hela snidade elefantbetar. För bearbetat elfenben finns möjlighet att ansöka om undantag från förbudet, ett så kallat CITES-intyg. Den som ansöker måste kunna dokumentera att denne har kommit över föremålet på ett lagligt sätt.
Elfenben bearbetat före den 3 mars 1947
[redigera | redigera wikitext]Eftersom elefanterna jagades av tjuvjägare som var ute efter deras betar var de nära att dö ut. 1989 förbjöds därför handeln med elfenben i hela världen. Ägare till elfenbensföremål (ej råelfenben) bearbetat före den 3 mars 1947, som på ett trovärdigt sätt också kan styrka detta, får sälja det inom EU utan CITES-intyg från Jordbruksverket. Ägare som inte kan styrka föremålets ålder, kan åtalas för artskyddsbrott.[1]
Handel
[redigera | redigera wikitext]Huvudregeln är att inom hela EU gäller förbud mot alla kommersiella aktiviteter med elfenben. Detta innefattar såväl råelfenben som bearbetat elfenben. Att elfenben inte får användas i kommersiella aktiviteter innebär att man inte får:[1]
- köpa
- sälja eller hyra ut
- annonsera om försäljning eller köp
- erbjuda någon att köpa
- visa upp eller på annat sätt använda elfenben i vinstsyfte
Undantag från EU:s förbud
[redigera | redigera wikitext]Jordbruksverket kan tillåta undantag från EU:s förbud. Det här gäller för exemplar som importerats till EU enligt gällande regler eller förvärvats innan särskild reglering trädde i kraft. Om Jordbruksverket tillåter undantag utfärdas ett så kallat CITES-intyg för kommersiella aktiviteter inom EU. Vid ansökan måste man kunna dokumentera att föremålet är bearbetat före 3 mars 1947.[2]
Ägande
[redigera | redigera wikitext]Det finns inget förbud mot att äga elfenbensföremål som man har kommit över på lagligt sätt. Det som är förbjudet är att använda elfenben i kommersiella aktiviteter. Det är också förbjudet att importera och exportera elfenben till och från EU utan CITES-tillstånd.[1]
Export utanför EU
[redigera | redigera wikitext]Observera att om man vill ta med sig, sälja eller skicka ett elfenbensföremål till något land utanför EU, till exempel Norge, måste man ansöka hos Jordbruksverket om ett CITES-exporttillstånd för föremålet, oavsett hur gammalt det är.[1]
Brottsbeivrande
[redigera | redigera wikitext]Det är straffbart att bryta mot EU:s förbud mot kommersiella aktiviteter eller annat artskyddsbrott med hotade arter. Straffskalan är böter eller fängelse i upp till fyra år.[1]
Se även
[redigera | redigera wikitext]Referenser
[redigera | redigera wikitext]- ^ [a b c d e f] ”Elfenben”. Jordbruksverket. Arkiverad från originalet den 24 september 2016. https://web.archive.org/web/20160924081141/http://www.jordbruksverket.se/amnesomraden/djur/olikaslagsdjur/hotadeartercites/produkteravdjur/elfenben.4.567cd63c135afd26c018000297.html. Läst 9 september 2016.
- ^ ”Ansökan om CITES-intyg”. Jordbruksverket. Arkiverad från originalet den 29 augusti 2016. https://web.archive.org/web/20160829193022/http://www.jordbruksverket.se/amnesomraden/djur/olikaslagsdjur/hotadeartercites/produkteravdjur/elfenben/saharansokerdu.4.465e4964142dbfe44701291.html. Läst 9 september 2016.
Externa länkar
[redigera | redigera wikitext]
|