Ludwig von Benedek
Ludwig August rytíř Benedek von Felsö-Eör | |
---|---|
Zemský velitel v Lombardsko-Benátsku | |
Ve funkci: 1861 – 1866 | |
Předchůdce | August von Degenfeld-Schonburg |
Nástupce | funkce zanikla |
Generální guvernér v Uherském království | |
Ve funkci: 20. dubna 1860 – 20. října 1860 | |
Předchůdce | arcivévoda Albrecht |
Nástupce | Mořic Pálffy |
Velitel 4. armádního sboru ve Lvově | |
Ve funkci: 1857 – 1859 | |
Předchůdce | Eduard František z Lichtenštejna |
Nástupce | arcivévoda Karel Ferdinand |
Vojenská služba | |
Služba | ![]() |
Hodnost | polní zbrojmistr (1859), polní podmaršál (1852), generálmajor (1849) |
Bitvy/války | Bitva u Solferina, Bitva u Hradce Králové |
Narození | 14. července 1804 Šoproň, Habsburská monarchie |
Úmrtí | 27. dubna 1881 Štýrský Hradec, Rakousko-Uhersko |
Místo pohřbení | Friedhof St. Leonhard |
Alma mater | Tereziánská vojenská akademie (do 1823) |
Profese | voják, politik a důstojník |
Ocenění | čestný občan Vídně (1859) rytíř Vojenského řádu Marie Terezie komandér Vojenského řádu Marie Terezie velkokříž Císařského řádu Leopoldova Vojenský řád Marie Terezie |
Commons | Ludwig August, Ritter von Benedek |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Ludwig August rytíř Benedek von Felsö-Eör (maďarsky lovag Benedek Lajos), v československé literatuře Ludvík Benedek (14. července 1804 Šoproň – 27. dubna 1881 Štýrský Hradec) byl rakouský generál. V armádě sloužil jako absolvent vojenské akademie od roku 1822, řadu let strávil jako štábní důstojník v Itálii pod maršálem Radeckým. V revolučních letech 1848–1849 se vyznamenal v bojích v Itálii a proti uherským revolucionářům. Poté velel vyšším jednotkám v Itálii, Haliči a na Moravě. V roce 1859 dosáhl hodnosti polního zbrojmistra a v roce 1860 byl krátce místodržitelem v Uhrách. V letech 1861–1866 byl zemským velitelem v Lombardii. Za prusko-rakouské války byl povolán jako vrchní velitel rakouské armády do Čech, kde ale jako vojevůdce selhal a po porážce u Hradce Králové (3. července 1866) byl odeslán do penze.[1]
Životopis
[editovat | editovat zdroj]![](http://178.128.105.246/host-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/60/BenedekLitho.jpg/220px-BenedekLitho.jpg)
Byl synem lékaře Johanna Andrease von Benedek (1774–1850) pocházejícího z řad nižší uherské šlechty. Ve čtrnácti letech nastoupil na vojenskou akademii ve Vídeňském Novém Městě. Po jejím úspěšném dokončení byl roku 1822 přidělen jako podporučík k 27. pěšímu pluku. V roce 1831 byl povýšen na nadporučíka a za čtyři roky poté na hejtmana u generálního štábu v Miláně.[2] V hodnosti majora (1840) byl přidělen jako pobočník k zemskému velitelství v Haliči.[3] O tři roky později byl povýšen na podplukovníka (1843), v té době sloužil u 37. pěšího pluku ve Lvově.[4] V roce 1846 začaly nepokoje v Haliči, a Benedek dostal za úkol je potlačit. Za splnění tohoto úkolu si vysloužil hodnost plukovníka (1846). Jako velitel 33. pěšího pluku se zapojil roku 1848 do války proti Sardinii. V letech 1848–1849 se v bojích v Itálii vyznamenal a k datu 3. dubna 1849 byl povýšen na generálmajora. V létě téhož roku byl převelen do Uher, kde bojoval proti maďarským povstalcům, zúčastnil se obléhání Györu a Komárna. Byl několikrát zraněn, po posledním zranění byl přidělen polnímu maršálovi Radeckému jako šéf jeho štábu. Věhlasný vojevůdce si jej záhy oblíbil a Benedek se od něj mnohému naučil. Ve své době byl považován za nejlepšího Radeckého žáka a předpokládaného nástupce (říkalo se mu "Radecký Druhý"). K datu 26. října 1852 byl povýšen na polního podmaršála a jako náčelník štábu působil nadále u zemského velitelství ve Veroně.[5] V roce 1857 byl krátce velitelem 2. armádního sboru v Brně, poté v letech 1857–1859 velel 4. armádnímu sboru ve Lvově.[6][7]
Ve válce se Sardinií velel záložnímu armádnímu sboru o síle 30 000 mužů a byl účastníkem bitvy u Solferina, kde vedl pravé křídlo rakouské armády. I když bitva a celá válka skončila pro Rakousko prohrou, Benedek získal další ocenění a k datu 27. listopadu 1859 dosáhl druhé nejvyšší vojenské hodnosti polního zbrojmistra. V roce 1860 byl jmenován náčelníkem generálního štábu a od dubna do října 1860 zastával funkci generálního guvernéra v Uherském království.[8] V letech 1862–1866 zastával funkci vrchního velitele v Lombardsko-Benátsku, pod toto oblastní velitelství spadalo také Korutansko, Kraňsko a Rakouské přímoří.[9]
Na začátku prusko-rakouské války byl jmenován vrchním velitelem tzv. Severní armády určené pro boje v Čechách.[10] Pod jeho velení spadalo celkem sedm armádních sborů o síle přibližně 220 000 mužů, kteří měli vytáhnout proti Prusům. Benedek nepřijal tento úkol s nadšením, neměl mnoho zkušeností s velením tak velkého útvaru a také neznal české prostředí. K jeho silným stránkám nepatřilo vymýšlení složitých operací nad mapou. Benedek byl voják s pru��ným myšlením a rychlým rozhodováním, zvyklý velet z hřbetu koně. Nevhodná organizace rakouské armády a nedisciplinovaní velitelé sborů mu neslibovali velkou šanci na úspěch. Po prohrané prusko-rakouské válce byl penzionován a neprávem označen za viníka katastrofy u Hradce Králové. Byl postaven před vojenský tribunál, díky zásahu císaře Františka Josefa I. byl však soudní proces zastaven, což se týkalo i dalších velitelů (Eduard Clam-Gallas, Alfred von Henikstein). Musel však slíbit, že nebude o svém velení severní armádě nikdy mluvit. K datu 1. listopadu 1866 byl v armádě penzionován.[11] Stáhl se do ústraní a dožil ve Štýrském Hradci. Byl pohřben na hřbitově Sankt Leonhard v civilním oděvu bez jakýchkoli vojenských poct.[12]
Od roku 1843 byla jeho manželkou Julie, rozená baronka Krieg von Hochfelden, ovdovělá hraběnka Woynová (1811–1895). Manželství zůstalo bezdětné.
Tituly a ocenění
[editovat | editovat zdroj]V roce 1848 byl povýšen do šlechtického stavu s titulem rytíř. V roce 1857 obdržel titul c. k. tajného rady s nárokem na oslovení Excelence.[13] Během vojenské kariéry získal několik ocenění v Rakousku i v zahraničí, především v Itálii, kde řadu let působil, mimo jiné byl nositelem dvou stupňů prestižního Řádu Marie Terezie.[14][15][16] Byl jmenován čestným občanem ve Vídni, Šoproni, Lvově a Košicích.[17] V roce 1862 byl jmenován doživotním členem rakouské Panské sněmovny.[18]
Rakousko
[editovat | editovat zdroj]velkokříž Leopoldova řádu (1862)
komandérský kříž Řádu Marie Terezie (1859)
Vojenský záslužný kříž (1850)
komandérský kříž Leopoldova řádu s válečnou dekorací (1849)
rytířský kříž Řádu Marie Terezie (1848)
rytířský kříž Leopoldova řádu s válečnou dekorací (1846)
Zahraničí
[editovat | editovat zdroj]Řád svaté Anny I. třídy (Rusko)
Konstantinův řád svatého Jiří (Království Obojí Sicílie)
velkokříž Řádu svatého Josefa (Toskánsko)
velkokříž Řádu svatého Řehoře Velikého (Papežský stát)
Zajímavosti
[editovat | editovat zdroj]- Ludwig Benedek se prý setkal s Radeckým už v dětství. Velký vojevůdce se totiž léčil z válečného zranění u Benedekova otce a malému Ludwigovi vyprávěl své vojenské zážitky. Od té doby se Ludwig Benedek chtěl stát důstojníkem.
- V některé literatuře se uvádí, že se Benedek stal velitelem severní armády jenom proto, aby jižní armádě velel arcivévoda Albrecht Habsburský. S vítězstvím jižní armády nad Itálií se dopředu počítalo, a tak mělo být toto vítězství darované příslušníkovi panovnického rodu. Skutečnost však byla mnohem prozaičtější. Přiřazení Benedeka a Albrechta k jejich armádám bylo výsledkem dlouhého a složitého jednání, z něhož vzešlo, že severní armádě bude velet ten lepší.
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Ottův slovník naučný, díl III.; Praha, 1890 (reprint 1996); s. 733–734 (heslo Benedek) ISBN 80-7185-057-8
- ↑ Militär Schematismus des österreichischen Kaiserthumes 1837; Vídeň, 1837; s. 394 dostupné online
- ↑ Militär Schematismus des österreichischen Kaiserthumes 1843; Vídeň, 1843; s. 22 dostupné online
- ↑ Militär Schematismus des österreichischen Kaiserthumes 1846; Vídeň, 1846; s. 201 dostupné online
- ↑ Militär Schematismus des österreichischen Kaiserthumes 1853; Vídeň, 1853; s. 30 dostupné online
- ↑ Přehled velitelů armádních sborů rakouské a rakousko-uherské armády 1849–1878 na webu austro-hungarian army
- ↑ Militär Schematismus des österreichischen Kaiserthumes 1858; Vídeň, 1858; s. 89 dostupné online
- ↑ Přehled představitelů státní správy v Maďarsku na webu worldstatesmen dostupné online
- ↑ Militär Schematismus des österreichischen Kaiserthumes 1863; Vídeň, 1863; s. 79 dostupné online
- ↑ Přehled vrchního velení rakouské armády v Čechách na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Služební postup Ludwiga Benedeka in: SCHMIDT-BRENTANO, Antonio: Die k. k. bzw. k. u. k. Generalität 1816–1918; Vídeň, 2007; s. 13 dostupné online
- ↑ Hrob Ludwiga Benedeka na webu findagravedostupné online
- ↑ Hof- und Staatshandbuch des österreichischen Kaiserthumes für das Jahr 1858; Vídeň, 1858; s. 103 dostupné online
- ↑ Přehled nositelů Řádu Marie Terezie in: Schematismus für das k.u.k. Heer 1914; Vídeň, 1914; s. 44–45 dostupné online
- ↑ Přehled nositelů Řádu Marie Terezie na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ MĚŘIČKA, Václav: Řád Marie Terezie; Klub pro českou heraldiku a genealogii, Praha, 1990; s. 118
- ↑ Přehled řádů a vyznamenání Ludwiga Benedeka in: Hof- und Staatshandbuch des österreichischen Kaiserthumes 1866; Vídeň, 1866; s. 173 dostupné online
- ↑ Ludwig von Benedek na webu Rakouského parlamentu dostupné online
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- BĚLINA, Pavel; FUČÍK, Josef. Válka 1866. Praha ; Litomyšl: Havran ; Paseka, 2005. 686 s. ISBN 80-7185-765-3.
- PERNES, Jiří; FUČÍK, Josef; HAVEL, Petr, a kol. Pod císařským praporem. Historie habsburské armády 1526–1918. Praha: Elka Press, 2003. 555 s. ISBN 80-902745-5-2.
- RICHTER, Karel. Třeba i železem a krví. Prusko-rakouské války 1740–1866. Praha: Epocha, 2007. 495 s. ISBN 978-80-87027-29-5.
- URBAN, Otto. Vzpomínka na Hradec Králové. Drama roku 1866. Praha: Panorama, 1986. 424 s.
Související články
[editovat | editovat zdroj]Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Ludwig von Benedek na Wikimedia Commons
- Ludwig von Benedek na webu austro-hungarian army
- Ludwig von Benedek na webu valka.cz
- Rakouští generálové
- Osobnosti prusko-rakouské války
- Členové Panské sněmovny
- Rakouští šlechtici
- Uherští šlechtici
- Tajní radové
- Nositelé Vojenského řádu Marie Terezie
- Nositelé Řádu Leopoldova
- Nositelé Vojenského záslužného kříže (Rakousko)
- Rytíři Řádu konstantiniánských rytířů svatého Jiří
- Nositelé Řádu svatého Josefa
- Nositelé Řádu svatého Řehoře Velikého
- Nositelé Řádu svaté Anny
- Absolventi Tereziánské vojenské akademie
- Narození v Šoproni
- Úmrtí ve Štýrském Hradci
- Narození v roce 1804
- Narození 14. července
- Úmrtí v roce 1881
- Úmrtí 27. dubna
- Pohřbení ve Štýrském Hradci