végső
Jump to navigation
Jump to search
Hungarian
[edit]Etymology
[edit]vég (“end”) + -ső (adjective-forming suffix)
Pronunciation
[edit]Adjective
[edit]végső (comparative végsőbb, superlative legvégső or legvégsőbb)
Declension
[edit]Inflection (stem in long/high vowel, front rounded harmony) | ||
---|---|---|
singular | plural | |
nominative | végső | végsők |
accusative | végsőt | végsőket |
dative | végsőnek | végsőknek |
instrumental | végsővel | végsőkkel |
causal-final | végsőért | végsőkért |
translative | végsővé | végsőkké |
terminative | végsőig | végsőkig |
essive-formal | végsőként | végsőkként |
essive-modal | — | — |
inessive | végsőben | végsőkben |
superessive | végsőn | végsőkön |
adessive | végsőnél | végsőknél |
illative | végsőbe | végsőkbe |
sublative | végsőre | végsőkre |
allative | végsőhöz | végsőkhöz |
elative | végsőből | végsőkből |
delative | végsőről | végsőkről |
ablative | végsőtől | végsőktől |
non-attributive possessive - singular |
végsőé | végsőké |
non-attributive possessive - plural |
végsőéi | végsőkéi |
Derived terms
[edit]Further reading
[edit]- végső in Bárczi, Géza and László Országh. A magyar nyelv értelmező szótára (“The Explanatory Dictionary of the Hungarian Language”, abbr.: ÉrtSz.). Budapest: Akadémiai Kiadó, 1959–1962. Fifth ed., 1992: →ISBN