horsti
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]horsti (5)
- (geologia) vajonneen alueen keskelle jäänyt vajoamaton alue
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈhorst̪i/
- tavutus: hors‧ti
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | horsti | horstit |
genetiivi | horstin | horstien (horstein) |
partitiivi | horstia | horsteja |
akkusatiivi | horsti; horstin |
horstit |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | horstissa | horsteissa |
elatiivi | horstista | horsteista |
illatiivi | horstiin | horsteihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | horstilla | horsteilla |
ablatiivi | horstilta | horsteilta |
allatiivi | horstille | horsteille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | horstina | horsteina |
translatiivi | horstiksi | horsteiksi |
abessiivi | horstitta | horsteitta |
instruktiivi | – | horstein |
komitatiivi | – | horsteine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | horsti- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
- |
Etymologia
[muokkaa]Käännökset
[muokkaa]1. vajonneen alueen keskelle jäänyt vajoamaton alue
|
Aiheesta muualla
[muokkaa]- horsti Kielitoimiston sanakirjassa
Viitteet
[muokkaa]- ↑ Hänninen, Kaarlo & Kivirikko, K. E. Yleismaantiede. Kuopio. 1920: s. 47