Inkluderende arbeidsliv
![](http://178.128.105.246/host-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/56/Ia_logo_to_linjer_positiv_bokmaal.png/250px-Ia_logo_to_linjer_positiv_bokmaal.png)
![](http://178.128.105.246/host-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7a/Ny_IA-avtale_2014%E2%80%9318.jpg/250px-Ny_IA-avtale_2014%E2%80%9318.jpg)
![](http://178.128.105.246/host-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d9/IA-avtale_for_2019%E2%80%932022_signert.jpg/250px-IA-avtale_for_2019%E2%80%932022_signert.jpg)
Inkluderende arbeidsliv (IA) er et avtalesamarbeid som jobber for å forebygge og redusere sykefravær, styrke jobbnærværet og bedre arbeidsmiljøet, samt hindre utstøting og frafall fra arbeidslivet.
Dets fulle navn er Intensjonsavtale om et mer inkluderende arbeidsliv (IA-avtalen) og har vært reforhandlet flere ganger:
- 2001–2005
- 2006–2009
- 2010–2013
- 2014–2018
- 2019–2022
IA-samarbeidet er et virkemiddel for å oppnå overordnede mål i sysselsettings-, arbeidsmiljø- og inkluderingspolitikken. Samarbeidet skal utfylle og forsterke andre generelle virkemidler av juridisk og/eller økonomisk karakter. Gjennom samarbeidet skal de ulike partene aktivt bidra til at den enkelte arbeidsplass kan delta i et forpliktende løft for å nå de felles målene. IA-avtalen er omstridt og en del kan tyde på at den har liten eller ingen effekt for redusert sykefravær.[1]
IA-avtalen 2014–2018
[rediger | rediger kilde]Fjerde avtaleperiode ble inngått 4. mars 2014 mellom Norges regjering ved arbeids- og sosialministeren og arbeidsgiverorganisasjonene Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO), KS, Arbeidsgiverforeningen Spekter, Virke og staten som arbeidsgiver ved kommunal- og moderniseringsministeren, og arbeidstakerorganisasjonene Landsorganisasjonen i Norge (LO), Unio, Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund (YS) og Akademikerne. Avtalen erstattet tidligere avtaler fra 2001, 2005 og 2010.
Mål for samarbeidet
[rediger | rediger kilde]IA-avtalens overordnete mål er å forebygge og redusere sykefravær, styrke jobbnærværet og bedre arbeidsmiljøet, samt hindre utstøting og frafall fra arbeidslivet.
Det er spesifisert tre delmål på nasjonalt nivå. Avtalen fra 2014 vektlegger i større grad enn tidligere det systematiske forebyggende HMS-arbeidet i virksomhetene, samt innsatsen for personer med nedsatt funksjonsevne.
De tre delmålene er:
- Reduksjon i sykefraværet med 20 pst. i forhold til nivået i andre kvartal 2001. Dette innebærer at sykefraværet på nasjonalt nivå ikke skal overstige 5,6 prosent.
- Hindre frafall og øke sysselsettingen av personer med nedsatt funksjonsevne.
- Yrkesaktivitet etter fylte 50 år forlenges med tolv måneder. Med dette menes en økning sammenlignet med 2009 i gjennomsnittlig periode med yrkesaktivitet (for personer over 50 år).
Ved starten av den nåværende avtaleperioden kan måloppnåelsen oppsummeres slik:
- Delmål 1: Sykefraværet har blitt redusert med 10,4 prosent på landsbasis (sammenliknet med første kvartal 2001 [2]). Noen deler av arbeidslivet, for eksempel industrien, har allerede nådd målet om 20 prosent reduksjon.[3]
- Delmål 3: Fem fylker har nådd målet om å få seniorene til å stå lenger i jobb.[4]
- For delmål 2 er det ingen resultater å vise til.
Bakgrunn
[rediger | rediger kilde]Begrepet inkluderende arbeidsliv (IA) ble første gang brukt i Sandmanutvalgets, ledet av Matz Sandman, utredning fra 2000, «Sykefravær og uførepensjonering. Et inkluderende arbeidsliv». Utvalget ble nedsatt for å utrede den kraftige veksten i sykefravær og uførepensjonering på slutten av 1990-tallet. IA ble lansert som et samlende begrep for de ulike tiltakene som utvalget anbefalte for å møte disse utfordringene.
Nasjonalt partssamarbeid
[rediger | rediger kilde]Sandmanutvalgets rapport dannet grunnlaget for forhandlinger mellom partene i arbeidslivet, dvs. myndighetene, arbeidstaker- og arbeidsgiverorganisasjonene. I 2001 resulterte disse i intensjonsavtalen om et mer inkluderende arbeidsliv, også kalt IA-avtalen. Avtalen har blitt forlenget flere ganger, og den nåværende gjelder for perioden 2019-2022. Intensjonsavtalen er et stort samarbeidsprosjekt der partene går sammen for å møte utfordringene norsk arbeidsliv står overfor.
Nasjonale tiltak
[rediger | rediger kilde]Partene i intensjonsavtalen har iverksatt ulike tiltak for å nå målet om et mer inkluderende arbeidsliv. Det mest omfattende grepet er opprettelsen av NAV Arbeidslivssenter i hvert fylke. Arbeidslivssentrene inngår samarbeidsavtaler med interesserte virksomheter, som dermed får status som IA-virksomheter. Disse forplikter seg til å gjøre en ekstra innsats for å bli mer inkluderende, og får støtte til sitt IA-arbeid fra Arbeidslivssenterets rådgivere, samt tilgang til spesielle støtteordninger fra NAV.
IA-arbeid
[rediger | rediger kilde]Intensjonsavtalen utpeker den enkelte arbeidsplass som den viktigste arenaen for arbeidet med å skape et mer inkluderende arbeidsliv. IA-arbeid er betegnelsen på den samlede innsatsen en virksomhet gjør for å bli mer inkluderende. Gode resultater krever systematisk og langsiktig arbeid, og IA-arbeidet dreier seg generelt sett om å:
- systematisk begrense psykiske og fysiske belastninger på arbeidsplassen
- forebygge fravær gjennom tilrettelegging av arbeidet for den enkelte ansatte
- følge opp sykemeldte på en strukturert måte for å få dem raskt tilbake i jobb
- aktivt stimulere til at eldre arbeidstakere blir så lenge som mulig i arbeid
- prøve å ha ansatte i jobb selv om de ikke kan yte 100 prosent
- legge til rette for ansettelse av personer som står utenfor arbeidslivet
- ha fokus på et godt arbeidsmiljø, trivsel og faktorer som motiverer ansatte til å komme på jobb
Lederskap/medarbeiderskap
[rediger | rediger kilde]Arbeidsplassen formes i stor grad gjennom lederskap. Derfor er det ledelsens ansvar å skape gode rammebetingelser for en inkluderende arbeidsplass. Forankring og engasjement helt opp på øverste nivå i en virksomhet er helt avgjørende for å lykkes med IA-arbeidet. Den andre hovedaktøren er de ansatte selv, som plikter å medvirke konstruktivt i utviklingen av arbeidsplassen. Det er derfor avgjørende at IA-arbeidet er forankret i partssamarbeidet. Tillitsvalgte og verneombud er sentrale aktører som bidrar til å legitimere og forankre IA-arbeidet i hele organisasjonen. I tillegg finnes det mange andre aktører og gode hjelpere, som for eksempel bedriftshelsetjenesten, leger og NAV. For å lykkes krever IA-arbeidet et konstruktivt samarbeid, tillit og dialog mellom alle disse aktørene.
Referanser
[rediger | rediger kilde]- ^ «1 milliard sykefraværskroner kan være bortkastet», artikkel i Aftenposten, 21. juni 2013
- ^ «Stabilt sykefravær i 1. kvartal»[død lenke], artikkel fra Nav, 20. juni 2014
- ^ «Rekordlavt sykefravær», artikkel i Aftenposten, 24. mai 2014
- ^ «Fem fylker har nådd seniormålet i IA-avtalen» Arkivert 14. juli 2014 hos Wayback Machine., artikkel fra Nav, 26. mai 2014