Eugen von Scheure
Eugen von Scheure | |
---|---|
![]() | |
Velitel v Litoměřicích | |
Ve funkci: 1915 – 1917 | |
Předchůdce | August Hajek |
Nástupce | Franz Daniel von Drinamünde |
Velitel v Záhřebu | |
Ve funkci: 1914 – 1915 | |
Předchůdce | Adolf Rhemen |
Nástupce | Josef Seipka von Auenstaett |
Vojenská služba | |
Služba | ![]() |
Hodnost | polní zbrojmistr (1917), polní podmaršál (1914), generálmajor (1910) |
Narození | 18. prosince 1859 Temešvár |
Úmrtí | 29. prosince 1922 (ve věku 63 let) |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Eugen von Scheure (18. prosince 1859 Temešvár – 29. prosince 1922 Litoměřice) byl rakousko-uherský generál. V c. k. armádě sloužil od roku 1880, působil převážně u ženistů a uplatnil se také jako pedagog. Za první světové války byl velitelem v Záhřebu (1914–1915) a Litoměřicích (1915–1917). V roce 1917 dosáhl hodnosti polního zbrojmistra, po zániku monarchie mu byla přiznána hodnost generála ve výslužbě v československé armádě (1919).
Životopis
[editovat | editovat zdroj]Pocházel z rodiny připomínané od 17. století a v roce 1864 povýšené do šlechtického stavu v Rakousku. Jeho otcem byl státní úředník Franz von Scheure. Základní vzdělání získal v rodném Temešváru a v Praze, v letech 1877–1880 studoval na Technické vojenské akademii ve Vídni. Do armády vstoupil v roce 1880 jako poručík k 1. ženijnímu pluku v Krakově, jako štábní důstojník ženistů poté sloužil v Terezíně, Přemyšlu a Pule, mezitím postupoval v hodnostech (nadporučík 1888, kapitán 1893). V letech 1895–1899 vedl odborný výcvik ženistů ve Vídni a v roce 1898 byl povýšen na majora. V letech 1899–1901 byl velitelem ženistů v Sarajevu[1] a v hodnosti podplukovníka (1901) poté strávil několik let u 20. pěšího pluku v Krakově (1901–1905).[2] V roce 1905 byl povýšen na plukovníka a do roku 1910 velel 29. pěšímu pluku v Temešváru.[3][4]
V roce 1910 dosáhl hodnosti generálmajora a převzal velení 8. horské brigády ve Foči v Rakousko-uherská okupace Bosny a Hercegoviny.[5] Zde setrval i v letech 1913–1914 jako zástupce velitele 15. armádního sboru v Sarajevu.[6] V dubnu 1914 byl jako zástupce velitele 13. armádního sboru přeložen do Záhřebu a k datu 1. května 1914 povýšen do hodnosti polního podmaršála.[7] Po odchodu většiny jednotek na východní frontu zůstal v Záhřebu jako posádkový velitel (1914–1915).[8] Ve stejné funkci pak v letech 1915–1917 působil v Litoměřicích.[9] K datu 10. srpna 1917 obdržel hodnost titulárního polního zbrojmistra[10] a odešel do zálohy. Penzionován byl k datu 1. ledna 1919 a téhož roku mu byla k datu 1. listopadu v Československu přiznána hodnost generála III. třídy ve výslužbě s nárokem na penzi.[11] Dožil v soukromí v Litoměřicích.
Tituly a ocenění
[editovat | editovat zdroj]Během vojenské služby obdržel řadu vyznamenání v Rakousku-Uhersku i v zahraničí.[12] V roce 1913 získal čestné občanství ve Foči, kde několik let působil jako brigádní velitel.
Jubilejní pamětní medaile (1898)
Bronzová vojenská záslužná medaile (1899)
Služební odznak pro důstojníky III. třídy (1905)
Vojenský záslužný kříž III. třídy (1908)
Vojenský jubilejní kříž (1908)
Řád železné koruny III. třídy (1910)
Vojenský záslužný kříž II. třídy (1913)
Mobilizační kříž (1913)
Služební odznak pro důstojníky II. třídy (1915)
Vyznamenání za zásluhy o Červený kříž s válečnou dekorací (1915)
rytířský kříž Leopoldova řádu s válečnou dekorací (1915)
Válečný záslužný kříž (1917, Sasko)
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1900; Vídeň, 1899; s. 147, 209 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1904; Vídeň, 1903; s. 215, 440 dostupné online
- ↑ Přehled velitelů pluků rakousko-uherské armády 1900–1914 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1910; Vídeň, 1909; s. 177, 514 dostupné online
- ↑ Generale und Oberste (des k.u.k. Heeres) 1912; Vídeň, 1912; s. 7 dostupné online
- ↑ Schematismus für das k.u.k. Heer 1914; Vídeň, 1914; s. 112 dostupné online
- ↑ Generale und Obersten 1914; Vídeň, 1914; s. 5 dostupné online
- ↑ Přehled velitelů v Záhřebu 1914–1918 na webu weltkriege.at dostupné online
- ↑ Generale und Obersten 1916; Vídeň, 1916; s. 4 dostupné online
- ↑ Přehled generálů rakousko-uherské armády 1890–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Přehled generálů III. třídy ve výslužbě československé armády 1919–1927 na webu valka.cz dostupné online
- ↑ Přehled řádů a vyznamenání Eugena Scheure in: Generale und Obersten 1917; Vídeň, 1917; s. 17 dostupné online
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- BALLA, Tibor: A Nagy Háború osztrák-magyar tábornokai; Národní kulturní fond, Budapešť, 2010; s. 275–276 (heslo Eugen von Scheure) ISBN 978-963-446-585-0 dostupné online (maďarsky)
- Rakousko-uherští generálové
- Rakousko-uherské osobnosti první světové války
- Rakouští šlechtici
- Českoslovenští generálové
- Lidé z Litoměřic
- Nositelé Řádu Leopoldova
- Nositelé Řádu železné koruny
- Nositelé Vojenského záslužného kříže (Rakousko)
- Nositelé Vojenské záslužné medaile (Rakousko)
- Nositelé Vojenského jubilejního kříže
- Narození 18. prosince
- Narození v roce 1859
- Narození v Temešváru
- Úmrtí 29. prosince
- Úmrtí v roce 1922
- Úmrtí v Litoměřicích