Johann von Henriquez
Johann von Henriquez | |
---|---|
![]() | |
Velitel 2. sočské armády | |
Ve funkci: 22. srpna 1917 – 24. prosince 1917 | |
Předchůdce | nově zřízená funkce |
Nástupce | Wenzel von Wurm |
Velitel 12. armádního sboru | |
Ve funkci: 5. října 1915 – 15. července 1917 | |
Předchůdce | Hermann Kövess von Kövessháza |
Nástupce | Rudolf Braun |
Vojenská služba | |
Služba | ![]() |
Hodnost | generál pěchoty (1916), polní podmaršál (1912), generálmajor (1909) |
Narození | 16. května 1861 Bjelovar |
Úmrtí | 12. ledna 1924 (ve věku 62 let) Budapešť |
Titul | rytíř |
Profese | voják |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Johann Nepomuk von Henriquez (16. května 1861 Bjelovar – 12. ledna 1924 Budapešť) byl rakousko-uherský generál. Jako absolvent vojenské akademie sloužil v c. k. armádě od roku 1881, byl štábním důstojníkem a posádkovým velitelem na různých místech monarchie v Uhrách, Čechách a Sedmihradsku. Za první světové války byl v hodnosti polního podmaršála divizním velitelem na východní frontě a zúčastnil se bitvy o Halič. Později byl velitelem armádního sboru a v roce 1916 dosáhl hodnosti generála pěchoty. V roce 1917 byl převelen na italskou frontu a zúčastnil se bojů na Soči (bitva u Caporetta). Po zániku monarchie byl odeslán do penze (1919).
Životopis
[editovat | editovat zdroj]![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6f/Ritter_von_Henriquez.jpg/220px-Ritter_von_Henriquez.jpg)
Měl původ ve španělské rodině, která v 18. století ve službách Karla VI. přesídlila do habsburské monarchie. Narodil se jako nejmladší syn polního podmaršála Gustava Henriqueze (1810–1869), povýšeného v roce 1850 do šlechtického stavu.[1][2] Středoškolské vzdělání absolvoval v Olomouci, v letech 1878–1881 studoval na Tereziánské vojenské akademii ve Vídeňském Novém Městě. Do aktivní služby v armádě nastoupil v hodnosti poručíka k 17. praporu polních myslivců v Těšíně a Brně. V letech 1884–1886 si doplnil vzdělání na Válečné škole (K.u.k. Kriegschule) ve Vídni a poté byl v hodnosti nadporučíka zařazen do sboru důstojníků generálního štábu.[3] Současně byl přidělen k 55. pěší brigádě v Klagenfurtu. V hodnosti kapitána (1890) byl jako štábní důstojník přeložen k 9. armádnímu sboru do Josefova,[4] poté sloužil v Bystrici a od roku 1893 u 4. armádního sboru v Budapešti.[5] V roce 1896 dosáhl hodnosti majora, následně vystřídal službu jako šéf štábu u 34. pěší divize v Temešváru a 31. pěší divize v Budapešti.[6] V hodnosti podplukovníka (1899) byl převelen k 82. pěšímu pluku, kde strávil následujících deset let.[7]
V roce 1904 byl povýšen do hodnosti plukovníka a stal se velitelem 82. pěšího pluku, u kterého sloužil již předtím několik let.[8][9] V roce 1909 byl přeložen jako velitel 17. pěší brigády do Prahy a téhož roku byl povýšen na generálmajora.[10] V Praze zároveň působil jako ředitel důstojnické školy.[11] V roce 1912 byl povýšen do hodnosti polního podmaršála a stal se velitelem 17. pěší divize ve Velkém Varadíně.[12][13]
První světová válka
[editovat | editovat zdroj]![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/53/Johann_von_Henriquez.jpg/220px-Johann_von_Henriquez.jpg)
Na začátku první světové války byl se svou divizí začleněn do 4. armády generála Meixnera určené původně k invazi do Srbska, k tomu ale nedošlo.[14][15] Ještě v létě 1914 byl Henriquez přeložen na východní frontu v rámci 2. armády generála Böhm-Ermolliho a zúčastnil se bojů v Haliči. Ze zdravotních důvodů Henriquez v listopadu 1914 dočasně rezignoval na aktivní službu a vzdal se velení divize. Do války byl povolán znovu v červenci 1915 jako velitel 15. pěší divize, již v srpnu byl pověřen velením armádního sboru, který dočasně nesl jeho jméno (Korps Henriquez).[16] V září 1915 pak převzal velení 12. armádního sboru, v jehož čele vedl další boje na východní frontě.[17][16] K datu 1. května byl povýšen do hodnosti generála pěchoty.[18] V létě 1917 byl odeslán na italskou frontu, kde získal velení nad 2. sočskou armádou složenou ze dvou armádních sborů a několika dalších jednotek.[19][20] V čele armády se v součinnosti s německým vojskem podílel na vítězství u Caporetta (1917). Po dalších bojích a rakousko-uherských ztrátách byla 2. sočská armáda rozpuštěna a sloučena s 1. sočskou armádou pod velením generála Wurma. Henriquez byl v lednu 1918 přeložen do Velkého Varadína, kde zůstal do konce války. V armádě byl penzionován k datu 1. ledna 1919[21] a od té doby žil v soukromí v Budapešti, kde také zemřel.
Tituly a ocenění
[editovat | editovat zdroj]Od narození byl uživatelem šlechtického titulu rytíř (Ritter von Henriquez).[22] Jako velitel armádního sboru byl v roce 1916 jmenován c. k. tajným radou s nárokem na oslovení Excelence.[23] Během vojenské kariéry získal řadu vyznamenání v Rakousku-Uhersku i v zahraničí.[24]
Rakousko-Uhersko
[editovat | editovat zdroj]Jubilejní pamětní medaile (1898)
Vojenský jubilejní kříž (1908)
Řád železné koruny III. třídy (1908)
Mobilizační kříž (1913)
Řád železné koruny II. třídy s válečnou dekorací (1915)
rytířský kříž Leopoldova řádu s válečnou dekorací (1915)
Vyznamenání za zásluhy o Červený kříž (1916)
Řád železné koruny I. třídy s válečnou dekorací (1916)
komturský kříž Leopoldova řádu s válečnou dekorací (1917)
velkokříž Leopoldova řádu s válečnou dekorací (1917)
Zahraničí
[editovat | editovat zdroj]rytířský kříž Řádu rumunské hvězdy (Rumunsko, 1897)
Řád lva a slunce II. třídy (Persie, 1900)
Železný kříž II. třídy (Německo, 1916)
Vojenský záslužný řád I. třídy (Bavorsko, 1916)
Železný kříž I. třídy (Německo, 1917)
velkokříž Řádu Albrechtova (Sasko, 1917)
Řád pruské koruny III. třídy (Německo, 1918)
V rakousko-uherské armádě sloužili i Johannovi starší bratři, z nich Karl (1852–1931) a Heinrich (1856–1926) dosáhli hodnosti generálmajora.[25] Nejmladší ze sourozenců byla sestra Zuzana (* 1864), manželka polního podmaršála Augusta Hofmanna von Donnersberg (1847–1903).[26]
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Genealogisches Taschenbuch der Ritter und Adels Geschlechter; Brno, 1877; s. 348
- ↑ Rodina Gustava Henriqueze na webu geni.com dostupné online
- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus 1889; Vídeň, 1888; s. 507 dostupné online
- ↑ Anhang zum Schematismus für das k.u.k. Heer 1891; Vídeň, 1891; s. 18 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1895; Vídeň, 1895; s. 92 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1899; Vídeň, 1898; s. 194 dostupné online
- ↑ Schematismus für das k.u.k. Heer für 1901; Vídeň, 1900; s. 199, 558 dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1905; Vídeň, 1905; s. 281 dostupné online
- ↑ Schematismus für das k.u.k. Heer für 1906; Vídeň, 1905; s. 173 dostupné online
- ↑ Schematismus für das k.u.k. Heer für 1910; Vídeň, 1909; s. 141, 174 dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1911; Vídeň, 1911; s. 309 dostupné online
- ↑ Generale und Oberste des k.u.k. Heeres 1912; Vídeň, 1912; s. 5 dostupné online
- ↑ Schematismus für das k.u.k. Heer für 1913; Vídeň, 1912; s. 151, 199 dostupné online
- ↑ Přehled vrchního velení rakousko-uherské armády 1914 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Přehled velitelů divizí rakousko-uherské armády 1914–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ a b Přehled velitelů armádních sborů rakousko-uherské armády 1883–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Generale und Obersten (k.u.k. Heer); Vídeň, 1916; s. 5 dostupné online
- ↑ Přehled generálů rakousko-uherské armády 1890–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Johann von Henriquez na webu weltkriege.at dostupné online
- ↑ Generale und Obersten (k.u.k. Heer); Vídeň, 1917; s. 4 dostupné online
- ↑ Služební postup Johanna von Henriqueze in: SCHMIDT-BRENTANO, Antonio: Die k. k. bzw. k. u. k. Generalität 1816–1918; Vídeň, 2007; s. 68 dostupné online
- ↑ Genealogisches Taschenbuch der Adeligen Häuser; Brno, 1893; s. 218
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1918; Vídeň, 1918; s. 345 dostupné online
- ↑ Přehled řádů a vyznamenání Johanna Henriqueze in: Ranglisten des Kaiserlichen und Königlichen Heeres 1917; Vídeň, 1917; s. 15 dostupné online
- ↑ SCHMIDT-BRENTANO, Antonio: Die k. k. bzw. k. u. k. Generalität 1816–1918; Vídeň, 2007; s. 68–69 dostupné online
- ↑ VAVŘÍNEK, Karel: Almanach českých šlechtických a rytířských rodů 2024; Praha, 2015; s. 175–176 ISBN 978-80-905-324-6-5-
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- BALLA, Tibor: A Nagy Háború osztrák-magyar tábornokai; Národní kulturní fond, Budapešť, 2010; s. 155–156 (heslo Johann Ritter von Henriquez) ISBN 978-963-446-585-0 dostupné online (maďarsky)
- VAVŘÍNEK, Karel: Almanach českých šlechtických a rytířských rodů 2024; Praha, 2015; s. 156–161 (heslo Henriquez) ISBN 978-80-905-324-6-5
- Rakousko-uherští generálové
- Rakousko-uherské osobnosti první světové války
- Absolventi Tereziánské vojenské akademie
- Rakouští šlechtici
- Tajní radové
- Nositelé Řádu železné koruny
- Nositelé Řádu Leopoldova
- Nositelé Vojenského jubilejního kříže
- Nositelé Řádu rumunské hvězdy
- Nositelé Řádu slunce a lva
- Nositelé Železného kříže
- Nositelé Řádu Albrechtova
- Nositelé Řádu koruny (Prusko)
- Nositelé Vojenského záslužného řádu (Bavorsko)
- Narození 16. května
- Narození v roce 1861
- Úmrtí 12. ledna
- Úmrtí v roce 1924
- Úmrtí v Budapešti