Ludwig von Fabini
Ludwig von Fabini | |
---|---|
![]() | |
Velitel 17. armádního sboru | |
Ve funkci: 1917 – 1918 | |
Předchůdce | Karel Křítek |
Nástupce | funkce zanikla |
Velitel 6. armádního sboru | |
Ve funkci: 1916 – 1917 | |
Předchůdce | Arthur Arz von Straußenburg |
Nástupce | Frigyes Csanády |
Vojenská služba | |
Služba | ![]() |
Hodnost | generál pěchoty (1918), polní podmaršál (1914), generálmajor (1911) |
Narození | 6. července 1861 Mediaș |
Úmrtí | 11. prosince 1937 (ve věku 76 let) Temešvár |
Profese | voják |
Commons | Ludwig von Fabini |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Ludwig Hermann von Fabini (6. července 1861 Mediaș (Medgyes), Sedmihradsko – 11. prosince 1937 Temešvár) byl rakousko-uherský generál. V c. k. armádě sloužil od roku 1882 a jako štábní důstojník vystřídal působení u různých posádek v celé monarchii, byl také úředníkem u centrálních institucí ve Vídni. Za první světové války bojoval v Itálii a v roce 1918 dosáhl hodnosti generála pěchoty. V závěru války byl velitelem na východní frontě, po rozpadu monarchie byl penzionován (1919) a od té doby žil v soukromí.
Životopis
[editovat | editovat zdroj]![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6a/Ludwig_von_Fabini_%281861%E2%80%931937%29.jpg/220px-Ludwig_von_Fabini_%281861%E2%80%931937%29.jpg)
Pocházel z italské rodiny usazené v Sedmihradsku, byl synem středoškolského profesora Johanna Fabiniho (1825–1899), matka Josefa, rozená Aunerová (1832–1901) byla dcerou starosty v Mediașu, Ludwigově rodišti. Zde také absolvoval základní vzdělání, poté studoval na vojenské škole v Praze (1878–1880). Jako poručík byl zařazen k pěšímu pluku č. 36 v Praze (1879).[1] V letech 1887–1889 si doplnil vzdělání na Válečné škole (K.u.k. Kriegschule) ve Vídni a jako nadporučík byl přidělen k důstojnickému sboru generálního štábu. Jako štábní důstojník působil ve Lvově, Vídni, Innsbrucku a Prešpurku, mezitím postupoval v hodnostech a jako kapitán (1893) pracoval tři roky na ministerstvu války,[2] poté byl přeložen k 48. pěšímu pluku v Prešpurku. Krátce zastával funkci šéfa štábu 33. pěší divize v Komárně a téhož roku byl jako major (1899) přidělen do císařské vojenské kanceláře.[3][4] V roce 1902 byl povýšen na podplukovníka a byl velitelem praporu 14. pěšího pluku v Bregenzu.[5] Jako plukovník (1905) poté strávil delší dobu jako šéf štábu 5. armádního sboru v Prešpurku (1906–1911).[6]
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e4/Fabini_COA.jpg/220px-Fabini_COA.jpg)
V roce 1911 byl povýšen na generálmajora a převzal velení 11. pěší brigády u 3. armádního sboru ve Štýrském Hradci.[7][8] Na začátku první světové války byl se svou brigádou povolán na východní frontu, kde se zúčastnil bojů v Haliči. V září 1914 se stal velitelem 8. pěší divize[9] a k datu 1. listopadu 1914 byl povýšen na polního podmaršála.[10] Bojoval v Karpatech a v prosinci 1914 vedl protiútok v bitvě u Limanowe–Łapanówa. V létě 1915 byl se svou divizí převelen na italskou frontu, kde se zúčastnil ofenzívy v Tyrolsku. Od srpna 1916 byl velitelem 6. armádního sboru a nakonec v lednu 1917 převzal velení 17. armádního sboru na Dněstru.[11] Zúčastnil se obrany proti Kerenského ofenzívě a k datu 1. března 1918 byl povýšen do hodnosti generála pěchoty.[12] Nakonec vedl závěrečné boje rakousko-uherské armády na Ukrajině.
K datu 1. ledna 1919 byl v armádě penzionován,[13] poté žil střídavě ve svém rodišti a ve Štýrském Hradci, nakonec se v roce 1934 usadil v Temešváru, kde také zemřel. Uplatnil se mimo jiné jako spisovatel a byl autorem několika publikací autobiografického charakteru z doby první světové války.
Jeho strýcem byl Ludwig Fabini (1830–1906), který byl také rakousko-uherským generálem. Další strýc Teofil Fabini (1822–1908) byl právníkem a v letech 1886–1889 ministrem spravedlnosti Uherského království.
Tituly a ocenění
[editovat | editovat zdroj]V roce 1912 byl povýšen do šlechtického stavu (Edler von Fabini). Během vojenské kariéry získal řadu vyznamenání v Rakousku-Uhersku i od zahraničních panovníků.[14]
Jubilejní pamětní medaile (1898)
Vojenská záslužná medaile (1902)
Řád železné koruny III. třídy (1904)
Vojenský jubilejní kříž (1908)
rytířský kříž Leopoldova řádu (1909)
Řád železné koruny II. třídy s válečnou dekorací (1915)
Vojenský záslužný kříž II. třídy s válečnou dekorací (1916)
Řád železné koruny I. třídy s válečnou dekorací (1917)
velkokříž Leopoldova řádu s válečnou dekorací (1917)
Vyznamenání za zásluhy o Červený kříž (1918)
Řád Albrechtův (Sasko, 1903)
Řád pruské koruny II. třídy (Německo, 1903)
Železný kříž II. třídy (Německo, 1915)
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus für 1886; Vídeň, 1885; s. 230 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1896; Vídeň, 1895; s. 172 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1902; Vídeň, 1901; s. 88, 202 dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1901; Vídeň, 1901; s. 33 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1906; Vídeň, 1905; s. 444 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1908; Vídeň, 1907; s. 128, 176 dostupné online
- ↑ Generale und Oberste des k.u.k. Heeres 1912; Vídeň, 1912; s. 6 dostupné online
- ↑ Schematismus für das k.u.k. Heer für 1914; Vídeň, 1914; s. 86 dostupné online
- ↑ Přehled divizních velitelů rakousko-uherské armády 1914–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Generale und Obersten; Vídeň, 1915; s. 6 dostupné online
- ↑ Přehled velitelů armádních sborů rakousko-uherské armády 1883–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Přehled generálů rakousko-uherské armády 1890–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Služební postup Ludwiga von Fabiniho in: SCHMIDT-BRENTANO, Antonio: Die k. k. bzw. k. u. k. Generalität 1816–1918; Vídeň, 2007; s. 43 dostupné online
- ↑ Přehled řádů a vyznamenání Ludwiga von Fabiniho in: STEINER, Jörg, C.: Schematismus der Generale und Obersten der k.u.k. Armee 1918; Vídeň, 1992; s. 18 dostupné online
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- BALLA, Tibor: A Nagy Háború osztrák-magyar tábornokai; Národní kulturní fond, Budapešť, 2010; s. 115–116 (heslo Ludwig Hermann von Fabini) ISBN 978-963-446-585-0 dostupné online (maďarsky)
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Ludwig von Fabini na Wikimedia Commons
- Ludwig von Fabini na webu weltkriege.at
- Rakousko-uherští generálové
- Rakousko-uherské osobnosti první světové války
- Rakouští šlechtici
- Rakouští spisovatelé
- Nositelé Řádu Leopoldova
- Nositelé Řádu železné koruny
- Nositelé Vojenského záslužného kříže (Rakousko)
- Nositelé Vojenské záslužné medaile (Rakousko)
- Nositelé Vojenského jubilejního kříže
- Nositelé Řádu Albrechtova
- Nositelé Řádu koruny (Prusko)
- Nositelé Železného kříže
- Osobnosti první světové války
- Narození 6. července
- Narození v roce 1861
- Úmrtí 11. prosince
- Úmrtí v roce 1937
- Úmrtí v Temešváru