Stjepan Ljubičić
Stephan svobodný pán von Ljubičić | |
---|---|
![]() Polní zbrojmistr Stephan Ljubičić (1914) | |
Velitel 11. armádního sboru | |
Ve funkci: 7. října 1914 – 13. června 1915 | |
Předchůdce | Dezsö Kolossváry |
Nástupce | Ignaz von Korda |
Velitel 45. divize c. k. zeměbrany | |
Ve funkci: 26. února 1914 – 7. října 1914 | |
Předchůdce | Alfred hrabě Zedtwitz |
Nástupce | Gustav Smekal |
Vojenská služba | |
Služba | ![]() |
Hodnost | polní zbrojmistr (1914), polní podmaršál (1910), generálmajor (1906) |
Narození | 25. září 1855 Gvozd |
Úmrtí | 16. srpna 1935 (ve věku 79 let) Záhřeb |
Titul | svobodný pán (1916) |
Profese | voják |
Ocenění | Vojenský záslužný kříž 3. třídy |
Commons | Stephan von Ljubičić |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Stjepan svobodný pán Ljubičić (německy Stephan Freiherr von Ljubicic, maďarsky báró Ljubičić István, chorvatsky Stjepan barun Ljubičić) (25. září 1855 Vrginmost – 16. srpna 1935 Vídeň) byl rakousko-uherský generál chorvatského původu. V c. k. armádě sloužil od roku 1877, vystřídal působení u různých jednotek po celé monarchii, několik let mimo jiné strávil v Čechách (Praha, Josefov). Mimo jiné byl vysokým úředníkem na rakousko-uherském ministerstvu války a rakouském ministerstvu zeměbrany. Na začátku první světové války bojoval jako divizní velitel na východní frontě a v roce 1914 byl povýšen do hodnosti polního zbrojmistra. V letech 1914–1915 byl velitelem 11. armádního sboru a nakonec samostatné armádní skupiny. V roce 1915 byl z aktivní služby odvolán a poté žil v soukromí v Rakousku. V roce 1916 byl povýšen do stavu svobodných pánů.
Životopis
[editovat | editovat zdroj]![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/30/Freiherr_von_Ljubi%C4%8Di%C4%87_%281916%29_%E2%80%93_Gerd_Hru%C5%A1ka.png/220px-Freiherr_von_Ljubi%C4%8Di%C4%87_%281916%29_%E2%80%93_Gerd_Hru%C5%A1ka.png)
Pocházel z Chorvatska, první vojenskou průpravu získal na kadetních školách v Beli Crkvi a Kőszegu, v letech 1870–1873 studoval na jezdecké škole v Hranicích a nakonec absolvoval Technickou vojenskou akademii ve Vídni (1877). Do armády vstoupil v roce 1877 v hodnosti poručíka, u různých jednotek vystřídal službu v Lublani, Štýrském Hradci a Trebinji. Mezitím byl povýšen na nadporučíka (1883), poté sloužil u 9. armádního sboru v Josefově a u 11. armádního sboru ve Lvově. V letech 1893–1894 byl šéfem štábu pevnosti v Krakově[1] a od roku 1894 několik let působil na 6. odboru ministerstva války.[2] Mezitím dále postupoval v hodnostech (major 1894, podplukovník 1896). V roce 1900 dosáhl hodnosti plukovníka a stal se šéfem štábu 10. armádního sboru v Přemyšlu (1900–1906).[3][4]
V roce 1906 byl povýšen do hodnosti generálmajora a převzal velení 18. pěší brigády v Praze, kde strávil tři roky (1906–1909).[5][6] Poté krátce přešel k jednotkám c. k. zeměbrany a v letech 1909–1910 byl velitelem 13. pěší zeměbranecké divize ve Vídni.[7][8] Od roku 1910 byl sekčním šéfem na rakouském ministerstvu zeměbrany[9][10] a k datu 1. května 1910 byl povýšen do hodnosti polního podmaršála.[11] V únoru 1914 byl pověřen velením 45. divize zeměbrany v Přemyšlu[12] a s touto jednotkou byl na začátku první světové války povolán na východní frontu. Bojoval v bitvě u Komarówa a v září 1914 se stal velitelem 11. armádního sboru.[13] K datu 1. listopadu 1914 dosáhl hodnosti polního zbrojmistra[14] a se svými jednotkami se zúčastnil bitvy u Limanowa-Łapanów. Na jaře 1915 byl jmenován vrchním velitelem armádní skupiny Ljubičić a podílel se na ofenzívě u Gorlice. V červnu 1915 požádal ze zdravotních důvodů o uvolnění z funkce, usadil se v Payerbachu a později žil ve Vídni. V armádě by formálně penzionován k datu 1. ledna 1919.[15]
Zemřel ve Vídni v roce 1935 ve věku nedožitých osmdesáti let, pohřben byl na hřbitově ve vídeňské čtvrti Neustift am Walde.[16] Byl ženatý s Idou Terezií Hlavácsovou (1870–1949), která se později stala nositelkou Alžbětina řádu (1909).[17] Z jejich manželství se narodily čtyři děti, dva synové a dvě dcery[18][19], starší syn Alfred (1892–1930) sloužil za první světové války v c. k. armádě a dosáhl hodnosti nadporučíka.[20]
Tituly a ocenění
[editovat | editovat zdroj]V roce 1916 byl povýšen do stavu svobodných pánů a v roce 1918 obdržel titul c. k. tajného rady s nárokem na oslovení Excelence. Během vojenské kariéry získal řadu vyznamenání v Rakousku-Uhersku, v zahraničí byl nositelem belgického Leopoldova řádu (1911).[21]
Vojenský záslužný kříž III. třídy (1898)
Jubilejní pamětní medaile (1898)
Řád železné koruny III. třídy (1904)
Vojenský jubilejní kříž (1908)
rytířský kříž Leopoldova řádu (1912)
Vojenská záslužná medaile (1914)
Řád železné koruny II. třídy s válečnou dekorací (1914)
Řád železné koruny I. třídy s válečnou dekorací (1915)
Vyznamenání za zásluhy o Červený kříž s válečnou dekorací (1915)
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1894; Vídeň, 1894; s. 188 dostupn online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1898; Vídeň, 1897; s. 100 dostupné online
- ↑ Přehled velení armádních sborů rakousko-uherské armády 1883–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1901; Vídeň, 1900; s. 128, 168 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1907; Vídeň, 1906; s. 135, 168 dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1909; Vídeň, 1909; s. 309 dostupné online
- ↑ Schematismus der k.k. Landwehr und der k.k. Gendarmerie 1910; Vídeň, 1909; s. 132 dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1911; Vídeň, 1910; s. 308, 530 dostupné online
- ↑ Přehled generálů rakousko-uherské armády 1914 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Schematismus der k.k. Landwehr und der k.k. Gendarmerie 1912; Vídeň, 1912; s. 36, 132 dostupné online
- ↑ Generale und Oberste des k.u.k. Heeres 1912; Vídeň, 1912; s. 4 dostupné online
- ↑ Generale und Obersten 1914; Vídeň, 1914; s. 4 dostupné online
- ↑ 11. armádní sbor rakousko-uherské armády na webu weltkriege.at dostupné online
- ↑ Přehled generálů rakousko-uherské armády 1890–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Služební postup Stephana Ljubičiće in: SCHMIDT-BRENTANO, Antonio: Die k. k. bzw. k. u. k. Generalität 1816–1918; Vídeň, 2007; s. 107 dostupné online
- ↑ Hrob Stephana Ljubičiće na webu billiongraves dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1918; Vídeň, 1918; s. 327 dostupné online
- ↑ Ida Terézia Ljubičić na webu geni.com dostupné online
- ↑ Ida Terézia Ljubičić na webu billiongraves dostupné online
- ↑ Ranglisten des Kaiserliche und Königliche Heeres 1918; Vídeň, 1918; s. 1042 dostupné online
- ↑ Přehled řádů a vyznamenání Stephana Ljubičiće in: Generale und Obersten 1915; Vídeň, 1915; s. 3 dostupné online
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- BALLA, Tibor: A Nagy Háború osztrák-magyar tábornokai; Národní kulturní fond, Budapešť, 2010; s. 214–215 (heslo Stephan Ljubičić) ISBN 978-963-446-585-0 dostupné online (maďarsky)
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Stephan von Ljubičić na Wikimedia Commons
- Profesní biografie Stephana Ljubičiće na webu weltkriege.at
- Rakousko-uherští generálové
- Rakousko-uherské osobnosti první světové války
- Rakouští šlechtici
- Chorvatští šlechtici
- Tajní radové
- Nositelé Řádu Leopoldova
- Nositelé Řádu Leopolda (Belgie)
- Nositelé Vojenského záslužného kříže (Rakousko)
- Nositelé Vojenské záslužné medaile (Rakousko)
- Nositelé Řádu železné koruny
- Nositelé Vojenského jubilejního kříže
- Narození 25. září
- Narození v roce 1855
- Úmrtí 16. srpna
- Úmrtí v roce 1935
- Úmrtí ve Vídni
- Pohřbení ve Vídni